BIHAXG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 12. AFD. III. N:0 6. 37 



finnas på samma stånd som dessa. Ofvergångar finnas, i det 

 många blommor hafva dels ståndarne, dels märkena smärre 

 än vanligt. 



För ntt förklara den uppgifna proterandrien hos Oxyria 

 och Rumea; antager Axell, att dessa slägten stå på öfver- 

 gången till entomofili, hvarom de styfva, korta ståndarsträn- 

 garne skulle vittna. Såsom nämndt, blifva dessa dock vid 

 sjelfva blomningen mera torra och slaka; dertill kommer så- 

 som en ersättning af stor fördel det hårfina blomskaftet, som 

 af minsta fläkt sättes i dallring. ^) 



Riimex doiuesticus Hn. 



Anemofil, proterogynt homogam, gynomonoik. 



Väsentligen lik föregående. En del blommor äro herma- 

 frodita och hafva större kalkblad än honblommorna, så att 

 de stora anthererna kunna omslutas. Innan anthererna öpp- 

 nat sig. äro märkena (som äro mycket små) knappt synliga 

 mellan dem, tafl. I, fig. 3, sti, men friska, fylliga och ofta 

 öfversållade af pollenkorn. I ett senare stadium, då en del 

 antherer redan affallit,, ses märkena visserligen något större, 

 men torra och skrumpnade, hvarför de förnämligast blomma 

 före ståndarne. ^) De äro i dessa blommor hvita; i hon- 

 blommorna såg jag dem deremot ljusröda. De blommande 

 ståndarne hafva mycket fina, dallrande strängar och visa der- 

 för ingen öfvergång till entomofili såsom Axell hållit före. 

 — I den rika blomställningen sågos samtidigt (^ g) blom- 

 knoppar, blommande honblommor, hermafroditer i vare sig 

 han- eller honstadium samt starkt förstorade fruktanlag. 



o 



Riimex Acetosa L. och Åcetosella L. 



Proterogyna anemofiler som de föregående. I samma 

 bestånd blomma alltid honstånden något före hanstånden. 



') Delpino, Ult. oss. II, sid. 199, uppräknar Negundo, Acetoxa, Ruviex 

 och Oxyria såsom de enda honom bekanta anemofila växterna af den 

 "penduliflora typen». 



^) Axell, An., sid. 112, angifver för denna art ett alldeles motsatt 

 förhållande. T. Tullberg hade redan förut, i Botan. Notiser, 1868, sid. 

 11, gifvit en beskrifning öfver Ii. nhtvsifolius L., enligt hvilken dess blom- 

 mor äro proterandriska: först sedan anthererna affallit eller afmjölats, 

 blifva märkena fria från de dem omslutande yttre kalkbladen och ut- 

 breda sina papiller. — Då märkenas friskhet och fuktighet, så långt den 

 med lup eller mikroskop kan iakttagas, måste blifva afgörande vid fråga 

 om deras blomningstid, kan jag ej medgifva. att blommorna, åtminstone 

 hos den af mig undersökta R. domesticus, äro proterandriska. 



