38 LINDMAN, SKANDIK. FJELLVÄXTERNAS BLOMNING O. BEFRUKTNING. 



Likaledes befunnos (^^^) en samling honständ alldeles öfver- 

 bloramade och delvis med stora fruktanlag, medan de bredvid 

 stående hanstånden till stor del ännu buro knoppar. 



Polyaronum yiviparum L. 



Ehuru entomofil visar denna art i könens fördelning stor 

 likhet med de förutnämnda af familjen. Den uppgifves af 

 AxELL (An., sid. 45) vara gynodioik; enligt ]\Iuller (Alp., 

 sid. 181) derjemte stundom genom olika förkrympningsgrader 

 af pistillerna androdioik (trioikt polygam). 



På Dovre fann jag denna art dels gynodioik, dels gyno- 

 monoik; de 2-könade blommorna voro horaogaina (vid 900 m) 

 liksom de af MiJLLER på Alperna ofvan trädgränsen funna; 

 af AxELL (An., sid. 112) uppgifvas de för proterandriska, lik- 

 som af Muller och Eicca (Atti XIV, sid. 262) från några lo- 

 kaler i Alperna. Då såväl ^Mullers som ännu mer Axells figurer 

 lemna åtskilligt öfrigt att önska, bifoEfar iag här nva, tafl. I, fiff. 4. 



Allmännast förekomma JionUoynmor af den i tatl. I, fig. 

 4, A, afbildade formen. De kunna ensamt bilda blomställ- 

 ningar, stundom mycket rikblommiga (se ofvan s. 26). Dessa 

 honblommor fann jag endast med långt utskjutande stift (på 

 Alperna finnas de med inneslutna sådana) samt stora kul- 

 formiga märken. Ståndarrudiment finnas. Kalken är plattad 

 ofvanifrån och derigenom nästan sluten. 



De hermafrudita blommorna hafva en helt annan form 

 genom den stjernlikt utbredda kalken, fig. 4, B. De äro från 

 och med kalkens första öppnande homogama. Pistillerna 

 hafva här mycket kortare stift, men de åtfölja dock de 

 successivt blommande ståndarne, så att de äro temligen för- 

 längda och utböjda, då alla anthererna afl:allit, hvarefter de 

 ännu en tid kunna blomma (rent honligt stadium). Märkena 

 äro dock smärre än hos formen A, men ovariet har samma 

 storlek. Såsom en motsvarighet till de långa stiften hos hon- 

 blommorna (A) äro ståndarne af betydlig längd och synas längre 

 än hos den af Muller (Alp., fig. 69, A, B) afbildade blomman. 



Slutligen finnes, dock mera sällan, en tredje blomform, 

 fig. 4, C, nemligen honblommor med mera öppen kalk än hos 

 A. De förekomma i toppen af individ, som för öfrigt bära 

 2-könade blommor; ståndarrudiment finnas naturligtvis äf- 

 ven här. Dessa stånd blifva således gynomouoika. Arten 



