46 LINDMAN, SKANDIX. FJELLVÄXTERNAS BLOMNING O. BEFRUKTNING. 



Ståndarne börja öppna knapparne. Först vid full utveckling af 

 kronan blomma äfven de kortare ståndarne. Alla 6 stå med 

 knapparne inåtvända och ungefär i jemnhöjd med märket 

 (stor likhet råder med den af Warming, Grönl., sid. 157, 

 fig. 1. F, afbildade Draha aurea M. Vahl). Sjelfpollination 

 blir således oundviklig. Märket ses ännu friskt då kronan 

 börjar blekas. 



Draba Wahlenbergii Hn. 



Liknar fullkomligt Draha alpina. De 2 lägre anthererna 

 stå i jemnhöjd med, de 4 öfre något högre än märket, alla 

 introrsa. Sjelfpollination, hvilken äfven anföres från Alperna 

 (MtJLL., Alp., sid. 146) och Grönland (Warm., Grönl., sid. 

 159) kan så mycket mindre undvikas, som artens små blom- 

 mor ses slutna redan vid kl. 7 e. m. (första dagarne i juli); 

 det knappa afståndet mellan märke och antherer reduceras 

 då till noll '). 



Draba hirfa *in€ano-hirta Hn. 



Besöktes - '^ mycket Hyktigt af en hvitfjäril, Pieris napi ab. 

 bryonm (se under Ranunc. auricomus). 



Violacese. 



Tiola arenaria De. 



Vid Kongsvold på Dovre (900 m) såg jag denna art un- 

 der de 3 första veckorna af juli med uteslutande kleistogama, 

 oskaftade blommor. (Hartman, Skandinav. Flora, ed. 11, 

 sid. 225, uppger sig aldrig hafva funnit sådana af denna art 

 och de omtalas ej heller i Blttts Norges Flora). De blom- 

 mor, jag öppnade, hade märkena beklädda af groende pollen- 

 korn (^^/,); talrika mogna kapslar funnos redan. 



Tiola biflora L. 



De normalt utvecklade blommorna öfverensstämma med 

 ex. från Alperna. Se tafl. I, fig. 12, A, som dock visar en 



') Om sjelfpollination. föranledd genom sömnställningen, se ofvan 

 under Ranuncuhis acris sid. 40. 



