48 LINDMAN, SKANDIN. FJELLVÄXTERXAS BLOMNING O. BEFRUKTNING. 



menten vexlade i längd, men voro ofta blott 1 mm höga, 

 således ej synliga såsom i figuren är fallet, sti. Dessa han- 

 blommor äro något mindre än de 2-könade (21 mm i vidd 

 med 13 mm långa kronblad). 



Honblommorna äro allmännare (se Mull., Alp., fig. 

 68, C). De äro ännu smärre, omkring 15 mm vida (,;? parvi- 

 Jioruin H. v. PosT). Afven i dessa blommor råder obe- 

 stämdhet beträffande rudimenten af det andra könet. Fig. 

 13, B, visar en honblomma med två fullt utvecklade anthe- 

 rer. — Såväl dessa vexlingar, som de enkönade blommornas 

 litenhet göra det högst sannolikt, att diklinismen här hufvud- 

 aaklioren beror på otillräcklior förmåffa att utbilda en fullstän- 

 dig blomma och således är att betrakta såsom en abnormitet ^). 



Besökare: ^^/^ medelstora flugor, sugande och pollensamlande, 

 «amt en stor dipter, Scceva manicata; ^'^/g Bombus agrorum; -g B. 

 lapponicus (se under Aconitum). 



Alsinaceae. 

 Alsiue biflora Wg. 



Synes öfverensstämma med Mullers beskrifning (Alp., 

 sid. 185, fig. 72); arten är således något proterandrisk, men 

 spontan sjelfpoUination är mot blomningens slut möjlig. 



Stellaria borealis Bigel. 



Homogam (benämnes liksom följ. proterandrisk af Axell. 

 An., sid. 108). — Blomman saknar kronblad ofta redan i 

 knoppen (»lätt affallande>;. Hartman). 



Märkena äro långa, oregclraässigt krökta. Ståndarne 

 blomma utan någon viss ordningsföljd, dock vanligen foder- 

 ståndarne något före de öfriga. De visa den egenheten, att 

 <ie 5 yttre, längre, som nå i jemnhöjd med märkenas spetsar, 

 stå nästan rakt upp, tafl. H, fig. 15, antJi \ och derigeuom 

 lätt komma i beröring med märkena (vid poll); de kunna 

 nemligen genom sin längd tjena sjelfbefruktningen. De 5 

 kortare, inre ståndarne dereraot, anth ^, stå mera utåtriktade 



') Flere dylika fall, beroende på näringens otillräcklighet o. s. v., 

 uppräknas af Mullee, Alp., sid. oil — 3. 



