52 LINDMAN, 3KANDIN. FJELLVÄXTERVAS BLOMNING O. BEFRUKTNING. 



Under blomningen är blommans axel lutande eller hori- 

 zontel, under fruktmognaden deremot upprat. — Honung 

 har jag ej i dessa blommor lyckats upptäcka vid försök med 

 Fehling'8 vätska; dock visa ständarbasernas insidor mycket 

 små gulaktiga svulster. Insektbesök varseblef jag icke. 



Silene infläta J. E. Sm. 



Blommorna äro synnerligen varierande. Enligt Axell 

 (An., sid. 46, fig. 10), är arten till könsfördelningen »trioikt 

 polygam». Samme förf. uppger (sid. 107), att de hanliga blom- 

 morna ilro smärre än de honliga och 2-könade. Deremot 

 uppger Muller (Alp., sid. 198) de honliga såsom de minsta 

 både på tyska låglandet och i Alperna. Ctan tvifvel vexlar 

 förhållandet (jemför följande art I). 



Under första delen af artens blomningstid på Dovre 

 (juli, vid 900 m) såg jag blott honblommor, som alla tycktes 

 vara af den största storleken. Vid Hardangerfjord (juli 1882) 

 såg jag dels hermafrodita, dels honblommor, men dessa senare 

 voro här smärre, öfvereusstämmande med Mullers uppgift. 



Emedan blommans längdaxel står horizontelt, har i de 

 flesta ex. utbildat sig den symmetriska anordningen, att så- 

 väl ståndarknippet, som sedermera äfven märkena äro ensi- 

 digt böida nedåt vid utträdet ur blommans mvnnino-. Ett 

 analosft förhållande visar ståndarsamlincfen hos Melandrhim 

 silvestre, se tafl. II, fig. 14, C. 



Besökare: \g Formica fusca ocli en mindre fliiga (poUensaml.); 

 '/g Bombus alpinus; ^'^ 3 en liten D. terrestris; - «, Folyommatus 

 hippothaé (vid 680 m). 



Sileue acaiilis L. 



Polygam; proterandrisk enligt Axell (An., sid. 46, S'2, 

 107), RiccA (Atti, XIII, sid. -2^^) och Muller (Alp., sid. 195). 



Alla de olika blomformerna vexla betydligt i storlek 

 liksom hos -S. infläta. Enligt Axell äro hanblommorna större 

 än honblommorna. 



De hermafrodita äro till sina dimensioner fullt öfveiens- 

 stämmande med Alpernas (Mull., Alp., fig. 78, E, F). De 

 äro lifligt färgade och stora (11 — 13 mm vida). Den starka 

 proterandrien omöjliggör sjelfbefruktning. 



