BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 12. AFD. III. N:0 6. 53 



Honblommor finnas af" två storlekar å olika stånd, tafl. 

 II, fig. 18, A och B; de vexla mellan 5 och 11 mm i vidd. 

 De mindre äro blekare röda. Båda slagen öfverensstämma 

 dock i pistillens och ståndarrudimentens form och storlek. 

 De likna till formen exemplaren från Alperna (MtJLL., Alp., 

 fig. 78, C, D beskrifver dock blott den mindre formen); 

 deras stift och märken synas likväl längre (6 mm i båda 

 formerna). Ståndarrudimentens längd vexlar från 1 till 3 mm. 



Hanblommorna, tafi. II, fig. 18, C, uppnå en vidd af 

 12 — 13 mm (jfr. MtiLL,, Alp., fig. 78, A, B). Pistillrudimen- 

 tens längd vexlar betydligt; någongång träfi^as pistillerna på 

 samma stånd dels rudimentära, dels af ungefär samma längd 

 som i en 2-könad blomma ^). 



Besöktes ™ g af en Bombus. 



Viscaria alpina (L.) G. Don. 



Gynodioik, svagt proterandrisk. 



De hermafrodita blommorna afbildas af Axell (An., sid. 

 33, fig. 3, c, d). Se tafl. II, fig. 19 A (som visar någon 

 olikhet med Axells afbildningar). Ståndarne hafva öfver- 

 blomraat utom en enda; märkena blomma. Kronbladens 

 skifvor äro 5 mm långa, märkena 3,5 mm. 



På Dovre förekom dessutom mycket ymnigt en form 

 med rudimentära ståndare, fig. 19, B. Dessa honstånd hafva 

 något smärre blommor, kronbladens skifvor blott 4 mm långa, 

 men märkena längre, 5 ram. I dessa blommor afsöndras 

 honung i ringa mängd å insidan af de små ståndarsträn- 

 garnes bas ^). 



Besöktes ■'"g af en perlemorfjäril, Argynnis Påles. 



Melandrium silvestre Roehl. 



Trioikt polygam enligt Axell m. fl. 



Bland de talrika blommor jag undersökt på Dovre, sak- 

 nades alldeles de hermafrodita (som enligt Axell o. a. äro 

 betydligt sällsyntare än de öfriga). Både han- och honblom- 

 morna saknade rudiment af det andra könet. Begge vexla 



') Alex. S. Wilson i Rep. of the Brit. Ass., 1878, sid. :■>&% uppger, 

 liksom Axell, att arten är trioikt polygam. Ett stort exemplar i Bergi- 

 anska trädgården vid Stockholm bekräftade (juni 1887), att polygamien hos 

 denna art ej åtföljes af trioecism, ty ifrågavarande individ bar både han- 

 och honblommor, ehuru ej på samma hufvudgrenar, utan de förra till färre 

 antal i ena kanten af det mattlika exemplaret (»polyoikt polygam>, Axell). 



^) Hanblommor, som Warming (Bygn. grönl. Blomst., sid. 29) om- 

 nämner från Grönland, anträffade jag aldrig. 



