54 LINDMAN, SKANDIX. FJELLVÄXTERNAS BLOMNING O. BEFRUKTNING. 



i lika hög grad i storlek. (I Hardanger, vid Ulvik, 1882. 

 fann jag honblommorna allmänt ega den minsta storleken, 

 blott omkring 15 mm vida). 



Tati. I, fig. 14, A, föreställer en honblomma. Riklig ho- 

 nung fans vid ovariets bas. Spår af ståndarne finnas i de 

 små tacrofarne dersaramastädes. Märkena äro hvita och visa 

 sina spetsar i sjelfva öppningen af den mörkröda kronan. 



Fig. 14, B, visar en hanblomma. Honung afsöndrades af 

 en gul skifva, som utgjorde bottnen i det af ståndarne bildade 

 röret. Pistiller saknades, eller fans rudiment af 1 mm längd. 



Anmärkningsvärd är snedheten hos ståndarsamlingen, 

 fiff. 14, C. Blomman står horizontelt. Hos alla de blommor, 

 jag öppnat i högfjellen, äro ståndarne tryckta upp mot den 

 uppåtvända sidan af det trånga rum, hvavi de äro inneslutna, 

 och de tränga sig derför ensidigt ut, om fodret uppristas och 

 kronbladen åtskiljas (B, .s<) ^). Det rör, deras baser bilda, är 

 nemligen mera bukigt på sin nedåtvända sida. Genom denna 

 symmetriska utbildning åsyftas utan tvifvel att bringa anthe- 

 rerna i närmare beröring med en besökande insekts tunga, 

 som i allmänhet torde införas ofvanför befruktningsdelarnc. 

 Hos Silene injiata äro ståndare och märken böjda nedåt, 

 emedan de sträcka sig så långt utom blomman, att de kunna 

 erbjuda insekten en sittplats under besöket. — Anthererna 

 sågos sällan nå upp till blommans mynning. Vid kusterna 

 af Throndhjems amt och Nordlanden fann jag dem (1880) 

 nära nog utskjutande. 



Besökare: ^ -j ett mycket stort ex. a£ Bombus Injperhoreus (tunga 

 12 mm lång); ^^ ^ B. Agrorum. Flugor sågos till och med på dessa 

 blommor; de sögo pu märkesspetsarnc eller åto pollen. 



Melandrium pratense Roehl. 



Jag lyckades af denna art på Dovre (i Drivdalen) en- 

 dast erhålla honblommor. Dessa skilde sig från dem af 

 M, silvestre genom de mycket långt utskjutande märkena 



') Huruvida detta alltid är fallet, kan jag ej afgöra. De afbildningar, 

 jag af denna art gjort uti Hardanger, visa uppräta blommor. Jag har 

 dock försummat att undersöka deras ståndarsamling. — Intressant är 

 att jemföra Delpinos och H. Mullers uppgifter om följande art, Mel. 

 pratense ; den förre uppger att blommorna stå vågrätt och låta ståndarne 

 framträda vid sin öf versida; den senare fann endast vertikala blommor, 

 hvilka också Sprengel afbildat (MtJLL.. Befr., sid. 180). Säkerligen vex- 

 lar förhållandet med den plats, som blomman fått uti knippet och hvar- 

 igenom hon blir mera upprat eller mera lutande. 



