BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 12. AFD. III. N:0 6, 55 



(ända till 20 mm långa); de afbildas af Sprengel (Geh., tab. 

 VI, 24 — 26). Samtliga blommornas färg var ljusröd och 

 märkena antingen mörkröda eller hvita. (Se f. ö. noten 

 under M. silvestre). ^) 



Crassulaceae. 



Sediim annnum L. 



Muller (Befr., sid, 90, fig. 26) beskrifver 5. acre L., som 

 är proterandrisk med lutning åt liomogami. 



/S. annuurn är deremot proterogynt homogam och före- 

 ter sjelfpoUination. 



Blomningens första stadium visar de 5 foderståndarnes 

 ännu oöppnade knappar alternerande med de 5, redan mogna 

 märkena i en tätt sluten krets. Märkena äro sålunda äfven 

 närmade till hvarandra; deras papiller äro långa, starkt glitt- 

 rande. Derpå öppna sig i allmänhet först foderståndarnes 

 knappar. Kronståndarne komma dock mycket snart efter, 

 så att stundom några blomma före de sista foderståndarne; 

 de äro oftast kortare än dessa senare, men deltaga dock lätt 

 i märkenas inpudrande. Så t. ex. sågos i en blomma de 

 fem märkena i närmaste kontakt med hvar sin mjöliga an- 

 ther, dels af foder-, dels af kronståndarne. — Slutligen åt- 

 skiljas märkena något, men äro då mera skrumpna; de äro 

 vanligen så inmjölade, att de likna nyss öppnade antherer. 



Rhodiola rosea L. 



Dioik. Ofverensstämmer med Axells beskrifning (An., 

 sid. 109): »hanblomman större än honblomman med pistill- 

 rudiment, som antingen består af 2 större eller 4 mindre 

 fruktämnen med spår af stift; honblomman saknar rudiraent». 

 Enligt RiccA (Atti, XIV, sid, 254) förekom.mer arten i södra 

 Alperna både dioik och hermafrodit, 



Tafl, II, fig, 20, A visar honblomman, öfverblommad; 

 fig. 20, B en hanblomma med 4 små pistillrudiment. Den 

 förras nektarier äro långt större än den senares och likna 

 mörkgula hylleblad. 



') Angående befruktningsdelarnes vexlingar hos "Lychnis dioica L. 

 (= L. respe7'tina, SiBTH.)» lemnas några upplysningar af L. Ceié. Sur 

 le polyinorphisme floral et la polllnation du L. dioica, uti Comptes rendus 

 hebd., t. 99, 1884, nr 21, sid. 942. 



