BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 12. AFD. III. N:0 G. 59 



Stiftens ringa utveckling är det sällan fallet, att ståndar- 

 knapparne komma i beröring med märkena. I en senare 

 period förlängas de korslagda stiften och böja sig ut från 

 hvarandra (antagande en röd färg); märkena få nu samma 

 plats som förut pollenrummen (fig. 24, B, der några kron- 

 ståndare ännu ses ega friskt frömjöl, poll). När blomningen 

 är slut, blifva pistillerna mörkt röda och de förut hvita 

 kronbladen rödletta; nu ses återigen ståndarne böja sig till- 

 samman öfver pistillerna och snart derefter äfven kronbladen, 

 hvilket torde bero på det undersittaude fruktanlaget, som 

 växer på bredden och djupet nedanför hyllets insertion; på 

 så sätt afstänges uppifrån tillträdet till den befruktade blomman. 



Saxifraga stellaris L. 



Beskrifves såsom utprägladt proterandrisk både af Axell 

 (anf. st.), EiccA (Atti, XIII, sid. 257) och Muller (Alp., 

 sid. 90, fig. 27). 



Sådan fann jag äfven arten på Dovrefjell (^^/^ etc). 

 Under det temligen långvariga hanstadiet, då ståndarne i tur 

 och ordning böja sig inåt och afmjölas öfver blommans 

 centrum, äro märkena glatta och glänsande och få först se- 

 dermera sin spets beklädd af papiller. 



Deremot fann jag arten nästan homogam i Rondarne 

 (Langglupdalen ^^s) °^^ P^ Tronfjellet (^Vs)' ^^^- ^^^' ^r- 

 26. Redan då blott de första ståndarne blommat öfver, voro 

 märkena antingen mera åtskilda än Mullers fig. 27 (Alp., 

 sid 91) utvisar eller t. o. m. ojemna, papillösa, fuktiga; men 

 deremot redan åter glanslösa i blommor, der alla ståndarne 

 böjt sig utåt efter sin blomning. Sjelfpollination blir således 

 möjlig, då de sist blommande anthererna afmjölas invid 

 de likaledes blommande märkena. 



På de senast anförda lokalerna visade en del blommor 

 den af H. Muller påpekade oregelbundenheten (symmetrien) 

 i kronbladens färgteckning. Blommans typ är f. ö. olika de 

 öfriga arternas genom det nedvikna fodret, det h. o. h. öf- 

 versittande fruktämnet och nektarafsöndringen under dettas 

 bas. Stiften äro mvcket ofta 3. 



