BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 12. AFD. III. N:0 6. 65 



med frömjölet. Antherei- och märke nå samma höjd. Här 

 förekommer således, som Muller anmärker, spontan sjelf- 

 pollination, som, om insektbesök uteblifva, torde medföra 

 befruktning. 



I fig. 31, C, ses kölen, hvars stora sidobugter hålla uppe 

 vingarne; dessas insida visar en stor utbugtning, D, t, som 

 uppbäres af kölens utskott. Då köl och vingar böjts ned 

 och höja sig upp igen kring könsdelarne, förmedlas rörelsen 

 isynnerhet af det hårda parti uti kölens midtlinie, som be- 

 finner sig just vid fodrets mynning, C, h. Emellertid bi- 

 drager härvid väsentligen det åtsittande fodret genom att 

 liksom gifva fotfäste åt kölen; borttages fodret, sker kölens 

 uppstigning mycket osäkert. 



Högst egendomlig är vingarnes osymmetriska ställning. 

 Den venstra vingen, fig. 31, A, B, as, är utböjd från kölen 

 och något uppåtböjd ; den högra deremot, ad, är tätt åt- 

 sittande och omsluter ofta kölens spets. Hundratals blom- 

 mor, som jag granskat, visade alla samma byggnad. 



Denna snedhet torde väl otvifvelaktigt stå i samband 

 med insekternas besök. Dock har jag här antecknat högst 

 få insektbesök; det är nemligen uppenbart, att arten ej kan 

 konkurrera med den lifligare färgade Astragalus alpinus (och 

 äfven A. oroboides), i hvars sällskap den nästan alltid växer 

 och som ej sällan besökes af humlor och fjärilar. Det synes 

 dock fullt antagligt, att den ena vingen blifvit så starkt ut- 

 böjd för att den besökande humlan, som begagnar blommans 

 vingar till häfstänger vid kölens nedböjande, skall få lättare 

 att nedtrycka dessa än om båda vore slutna intill kölen. 

 Sannolikt åsyftas också, att insekten skall intaga en plats, 

 som ligger något på sidan om befruktningsdelarne, och deri- 

 genom med sin ena (här alltid sin högra) sida beröra de- 

 samma. Äfven seglet är något snedt genom en svag om- 

 vridning åt den venstra vingen till. Förhållandet liknar det, 

 som nedan beskrifves hos Astragalus oroboides och Pedicularis 

 lapponica. Det leder derhän, att i en mångsidig blomställ- 

 ning hvarje blomma blir från en viss sida mera åtkomlig för 

 den insekt, som kryper från den ena blomman till den andra, 

 hvarvid denne föranledes att i en viss ordning besöka de 

 tätt hopträngda blommorna i en klase. 



Besöktes '^/^ af Bombus nivalis, som dock genast öfvergick till 

 Astragalus alpinus. 



5 



