84 LINDMAN, SKANDIN. FJKLLVÄXTERNAS BLOMNING O. BEFRUKTNING. 



UBclciläppcu, som bikhi den omtalade laniiau, torde snarare 

 vara utbildade för att vid detta ställe tillstänga svalget, på 

 det humlan ma göra sitt inträde i blomman högre nppe och 

 derigenom utskaka frömjölet. Honungstecken saknas, hvadan 

 underläppens långsgäende ränna torde tjenstgöra äfven såsom 

 ett sådant, Xektariet, C, n, har samma plats som hos öfriga ar- 

 ter; kronpipen är 10 — 13 mm djup. Korsbefruktningen verk- 

 ställes derigenom, att humlan med , sin pollenbetäckta rygg 

 stöter mot det utskjutande märket. 



Såsom en anmärkningsvärd afvikelse lios en så högt 

 differentierad och ändamålsenlig blomform fann jag^ iiere blom- 

 mor, der stiftet var betydligt kortare och ej ens nådde upp 

 till anthererna (ungefär till c uti A). Märket var normalt ut- 

 vcckladt och klibbigt. Genom sin plats blir det naturligtvis 

 lätt utsatt för (spontan) sjelfpoUination. 



Besökare: ^*' g flere stora liutnlor. Bombas nivalis (vid 1,200 m); 

 **• - Bombus alpinus (sedan äfven på P. lappouiva, 1,500 ni). 



Pedicularis lapponica h. 



Befruktningsappaiaten liknar i det väsentliga föregående 

 arts, men blomman är här genom en långt drifven ombildning 

 ännu mera afpassad för insekterna. Inderläppen står nerali- 

 gen i ett åt höger lutande plan liksom hos P. silvatica (Mull., 

 Befr., lig. 110), P. pahistrh, rostrata och asplenifolia (Alp., 

 lig. 11"), 118, 119). Anledningen till denna snedhet, se taH. 

 IV, fig. 47, A, B, finner Muller vara den, att dessa arters 

 läppöppning är för trång, för att insekten (humlan) skulle 

 kunna föra in sitt hufvud i vanlig ställning; hufvudet är nem- 

 ligen af nedtryckt form, och insekten vrider sig dcrför så, att 

 dess ena (högra) sida vändes nedåt, då hufvudet kan få rum 

 i den vertikala öfverläppspringan. Denna sneda ställning hos 

 humlan underlättas af underläppens lutning. 



Hos P. lapponica är hela blomman dessutom vmderkastad 

 en vridning åt höger (framifrån räknadt) kring sin axel. Ofver- 

 läppen kommer derigenom att luta något åt höger, B; dess 

 utdragna, näbblika spets dcremot att peka något åt venster i 

 st. f. rakt framåt; uudcrlä]^pen slutligen blir derigenom ytter- 

 ligare vriden, så att den står i vertikalplanct. Endast vid ett 

 tillfälle lyckades jag på blommorna trtlffa humlor, hvilkas till- 

 vägagåendc jag kunde följa. Det var Bomhits alpinus, som 



