BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 12. AFD. III. X:0 6. 95 



den sig från den mera tillfälliga och osäkra sjelfpollinatiou, 

 som hos talrika blomformer inträffar vid blomningens slut eller 

 vid befruktningsdelarnes förvissning och som afser att om möj- 

 ligt ersätta en iiteblifven korsbefruktnino-. 



Då man mycket ofta varseblifver, att märket i trots af 

 ett betydligare afstånd från anthererna är ymnigt beströdt 

 med pollen, utan att en besökande insekt kan antagas hafva 

 förorsakat detta; så kan man ej undgå att eftersinna, hvad 

 som sålunda kan öfverföra frömjölet. I första rummet måste 

 man då fästa afseende vid antherernas förmåga att sjelfva 

 tömma sina pollenrum eller att så förändra sin gestalt vid 

 uppspringandet, att frömjölet fullständigt frigöres. Derför- 

 utan skulle ej insekter kunna aflägsna detsamma så hastigt 

 och fullständigt, som ofta händer. Men derigenom kan det 

 också med lätthet inträffa, att pollenmassan af sin egen tyngd 

 nedfaller från antheren, och på detta sätt bör ett lägre sit- 

 tande märke träffas af detsamma. Frömjölets kringspridande 

 i blomman äfven i andra riktningar torde dock utan svårig- 

 het kunna ske genom de skakningar, som vinden förorsakar, 

 och isynnerhet skola de växter, som blomma på flacka, högt 

 belägna, för häftiga vindar utsatta fjellplatåer, sällan kunna 

 undgå, att de små pollenkornen, äfven om de äro något 

 klibbiga, kringströs öfverallt på blommans delar. Aro pollen- 

 kornen torra, såsom hos Bicornes och Mhinanthacece, kan 

 detta omöjligen undvikas. Det är dessutom otvifvelaktigt, 

 att vid sjelfva frigörandet af pollenmassan knappväggarnes 

 sammandragning hos flere entomofiler försiggår så våldsamt, 

 att frömjölsmassan- i sin helhet derigenom utöses öfver ett 

 närstående märke. 



Såsom en särdeles anmärkningsvärd företeelse, genom 

 hvllken den allmänna tendensen till sjelfpollination är tyd- 

 ligt uttalad, hafva vi slutligen att anmärka några fall, då 

 eljest herkogama blommor på ett sådant sätt variera i sin 

 byggnad, att homoklin poUination måste inträffa. Såsom en 

 sådan ombildning måste vi t. ex. tyda vissa reducerade blom- 

 mor af Viola bijiora, som stå mycket nära kleistogami (sid. 

 47). Gentlana cainpestris och nivalis visa en vexling, som, i 

 motsats till det vanliga förhållandet, gör märket fullt åtkom- 

 ligt för det egna frömjölet (sid. 78, 79). Euphrasia officinalis 

 förekommer vid betydligare höjd företrädesvis under den 

 form, som är autofil (sid. 81). T. o. m. Pedicularis Oederi 



