28 CALLMÉ, OM DE NYBILDADE HJELMAR-ÖARNES VEGETATION. 



Inalles 49 arter, deraf 23 å platån och 34 (37) på den 

 nybildade strandremsan. Af de förra hade 11 arter spridt sig 

 ned på det senare området, tre af dessa hade ännu ej hunnit 

 nedför den gamla strandvallen, men de öfriga träffades äfven i 

 gruset å sjelfva stranden. Ett par af dessa, serskildt Solaman 

 och Epil. angustif., som förekomma allmänt på alla unga land- 

 bildningar i och vid Hjelmaren, kunna dock möjligen hafva 

 hitkommit från andra håll. 



Grundholmarne. 



Före sänkningen lågo här tre små holmar i rad efter 

 hvarandra, omgifna af ett vidsträckt sandgrund, som antagligen 

 gifvit holmarne deras namn. Detta grund har genom sänk- 

 ningen till största delen kommit upp öfver vattenytan och 

 framträder nu som ett långsträckt, smalt, slingrande ref, krönt 

 af trenne högre, med tätare vegetation och träd klädda partier, 

 de forna holmarne. Refvets sydligaste del är genom ett sund 

 skild från det öfriga och bildar en holme för sig. 



Såsom jag redan förut haft tillfälle påpeka, är hela bild- 

 ningen att anse som en öfver vattnet uppstickande rygg af 

 den stora Lungersåsen, som en dryg fjerdingsväg längre i söder 

 ånyo uppträder och bildar hufvudmassan af den stora Vinön. 



Grundholmarne höra såsom allmänning under Mellösa för- 

 samling vid Hjelmarens södra strand. A den nordliga udden 

 äro fiskarkojor uppbygda, som egas och tidtals begagnas af 

 invånare i nämnde församling. Häraf torde förklaras före- 

 komsten å denna del af flere växter, som saknas å de öfriga. 



Bland egendomliga företeelser i öns flora torde förekomsten 

 af Lathijrus silvestris L. böra räknas. Arten växer på holmen 



