36 CALLMÉ, OM DE NYBILDADE HJELM AR-ÖARNES VEGETATION. 



36 arter, den mycket vidsträcktare Essön och egentliga Gnmd- 

 holmen resp. 49 och 63 arter. Yttre Frankholmen och Foderön, 

 af hvilka framför allt den senare eger en i jemförelse med 

 skären mycket stor yta och en mångfald af lokaliteter — äng, 

 busksnår, små kärr etc. — beklädas af en flora, som enligt 

 under sommaren gjorda anteckningar räknar alls om alls för 

 den förra 83 och för den senare något öfver 100 arter. 



De nybildade skärens flora är då jemförelsevis ganska rik. 

 Frön af en mängd arter ha på en eller annan väg kommit 

 hit och här funnit en lämplig jordmån. Ar det emellertid 

 som oftast beroende på en slump, om något enstaka frö kuur 

 nat leta sig fram öfver den stundom rätt vidsträckta vatten- 

 rymden och i grobart skick hamna på någon nybildad holme, 

 så är det ännu mera osäkert, att flere frön af samma slag 

 kunnat komma samma väg. Derför uppträda också de flesta 

 arterna blott i ett eller par exemplar. 



Såsom särdeles belysande exempel förtjenar den södra nya 

 Grundholmen att anföras. Af dess 28 arter förekommo endast 

 4 i större antal individ; af de 24 återstående representerades 

 hälften eller ej mindre än 12 arter blott af ett enda stånd 

 hvardera, medan de öfriga kunde uppvisa 2 a 3 exemplar för 

 h varje art. 



Samma var förhållandet med de öfriga skären. De flesta 

 arterna förekommo blott i ett eller några få individ, endast ett 

 fåtal i större mängd. Dessa voro oftast sådana, som antingen 

 — Tussilago, Taraxacum, Epilohia, Salices, Popiilus — genom 

 sina för spridning med vinden afsedda frön lättare kunna föras 

 från ett ställe till ett annat, eller eljes — Solarmm, Nastur- 

 tium palustre, Folijgona — talrikt förekomma å de gamla strän- 

 derna. Emellertid hade äfven dessa ursprungligen i de flesta 

 fall uppträdt endast i ett mindre antal individ. Der t. ex. 

 Tnssilago och Taraxacum växte i större massor, voro ofta blott 

 ett par stånd gamla, från andra håll inkomna, alla de öfriga 

 voro unga plantor och hade synbarligen uppkommit af frö 

 från de förra. Sak samma med Epilohia. Vid de ett-åriga 

 växterna, sådana som Nasturtium, Polygona, kunde man natur- 

 ligtvis ej gerna afgöra, om de härstammade från »inhemska» 

 eller »importerade» frön, men det är mycket antagligt att det 

 åtminstone till stor del tillgått på samma sätt äfven med dessa. 



I sammanhang härmed står den omständioheten, att floran 

 äfven på närbelägna skär var så högst olikartad, såsom tydligt 



