42 CALLMÉ, OM DE NYBILDADE HJELMAR-ÖARNES VEGETATION. 



träden växa lika allmäBt öfverallt utmed Hjelmarens stränder, 

 kan denna olikhet i utbredningen endast förklaras derigenom, 

 att björkens frön med sina vingars och vindens hjelp mycket 

 lättare spridas än alens nästan ovingade. 



Vända vi oss derpä till det andra af elementen, vattnet, 

 så måste vi uppskatta dess betydelse såsom fröspridare i mot- 

 sats mot luftens temligen ringa. Det är egentligen endast 

 rinnande vatten, som får tao-as med som en verksam faktor i 

 fråga om fröspridning, ej sjöar eller andra lugnvatten. Afven 

 i dessa befinner sig visserligen vattnet i en strömmande rörelse, 

 men denna är mycket för långsam och afståuden till land för 

 stora, för att, då frön i allmänhet ega större specifik vigt än 

 vattnet, hindra dem från att i förtid sjunka till botten. 



Deremot torde man få tillmäta vattnet i fast form eller 

 såsom is en större betydelse för fröns transporterande. Med 

 höstreonen stiger vattnet i siöarne och krinofsvämmar veoeta- 

 tionen å de låga strandremsorna ; när så kölden kommer, 

 omslutas de öfver jorden befintliga vissnade stjelkarne med 

 frö och allt af isen. Vid islossningen, hvilken som bekant i 

 sjöar sker lika mycket genom drifis som genom smältning, 

 ryckas isblocken lösa från stranden och ge sig med sin lefvande 

 last ut till sjös. De kunna då med vårfloden föras långa 

 sträckor och kastas ofta åter upp på land, innan de smälta. 

 De medförda fröen befrias genom solens inverkan och komma 

 efter vattnets sjunkande på det torra samt kunna nu gro. 



På detta sätt skulle jag vilja förklara den allmänna före- 

 komsten af vissa strandväxter, såsom Batrachium sceleraium, 

 Nasturtium, Malachimn, Polygona., Carex vesicaria, m. fl., hvilka 

 alla oftast växa vid eller nära sjelfva vattenbrynet. Många, 

 möjligen alla gro först långt fram på våren. Åtminstone gäller 

 detta Bati'. sceleratum, hvilken är tvåårig (ej O, som Hn, Skand. 

 Flora uppgifver) och hvars bladrosetter blifva synliga först 

 mot medlet eller slutet af sommaren, samt de ettåriga strand- 

 Pohjgona, hvilkas hjertblad i allmänhet ej sticka upp öfver 

 jordytan förr än i början af Juni. Denna sena groningstid 

 anser jag stå i samband med den omständigheten, att deras 

 växtplats först efter vårflodens slut blir beboelig. Att den 

 äfven tillåter en spridning af fröen med isens hjelp, sådan den 

 ofvan skildrats, torde vara klart. 



Den näst vinden vigtigaste faktorn för öfverflyttandet af 

 växtfrön till de nya områdena torde vara djiirverlden. Darwin 



