24 K. JOHANSSON, GOTLANDS HAPAXANTISKA VÄXTER. 



Papaver Argemone, 



:> dubium, A 



» Rlioeas, 

 Rauunculiis arvensis, 



;> philonotis, 



Schedonorns toctoruin, 



» sterilis, 



Seuecio silyatlciis, 

 Slierardia arTeusis, (?) 

 Sisymbrium offlclnale, (?) 

 Stellaria pallida, 

 Trifoliuni arveuse, 

 » flliforme, 



» prociiuibeiis, 



» striatiiiii, 



Tuiiica prolifera, 

 Valeiiauella Morisoni, 

 Yeronica arvensis, 

 Yicia angustifolia, 

 » sativa, 

 ?> yillosa. 

 Utmärkande för denna grupp är den förlängda blomnings- 

 tiden. Orsaken härtill är trefaldig. Dels liafva nämligen 

 hos många arter de särskilda individen lång blomningstid, 

 dels gro frön, som öfvervintrat ogrodda, på olika tider, dels 

 uppstå under sommarens lopp mer eller mindre efemera genera- 

 tioner, hvilka efter hand blomma. 1 allmänhet är det därför 

 ej svårt att erhålla blommande och fruktificerande individ 

 ända in på senhösten. Vid vinterns inbrott eller något längre 

 fram bortfrysa emellertid i regeln alla plantor pä floralt 

 stadium. Det är klart, att det hufvudsakligen är de sommar- 

 annuella generationerna, som träffas blommande på senhösten. 

 Tillvaron af sådana generationer gifva också dessa växter i 

 biologiskt afseende en viss likhet med de uteslutande sommar- 

 annuella växterna; och många hänföras därför till sistnämnda 

 grupp af de författare, som behandlat hithörande frågor. Men 

 deras normala öfvervintring på vegetativt stadium ställer 

 dem otvifvelaktigt närmast föregående grupp (A), till hvilken 

 öfvergångar naturligtvis ej heller saknas. 



Pa senhösten och vid vinterns början finner man, såsom 

 redan är nämndt, ej sällan friska blommor hos dessa härdiga 



