BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 25. APD. III. N:0 2. 39 



tiden förlängdt förstärkningsstadium, ofta äfven genom som- 

 martvila hos fröna. Inom griij)pen B, där förstärknings- 

 stadiet i allmänhet är tämligen utprägladt, torde de efemera 

 arterna vara rätt fåtaliga. Möjligen dithörande är t. ex. 

 Crepis tectorum, hvilken jag sett utveckla späda individ på 

 kort tid både i början och i slutet af sommaren, och hvars 

 frön äro grobara utan längre hvilotid. Det är alltså inom 

 gruppen C, som de efemera arterna hufvudsakligen böra sökas. 

 Tyvärr har jag ej haft tillfälle att genom odlingsförsök på 

 fritt land verkställa noggrannare undersökning i näranda 

 hänseende och kan därför ej nu inlåta mig på frågan. 



Däremot vill jag påpeka tillvaron af åtskilliga endast 

 skenbart efemera arter, såsom Chenoi^odium-ajrter, Sisymbrium 

 officinalc, Aethusa Cynapium o. d., hvilka träffas i högst olika 

 utvecklingsstadier alltifrån våren till sena hösten. Men 

 detta beror på försenad och på olika tid inträffande groning 

 af äldre frön. Här föreligger därför endast en oliktidighet 

 i fråga om blomning och frösättning, förorsakad af oreglerad 

 groning. Flera generationer pa en sommar kunna ej sägas 

 förekomma i annan mening, än att frön af ett föregående 

 års produktion finna gynnsamma groningsvillkor på olika 

 tider, hvarför under sommarens lopp ungplantor ständigt 

 äro tillfinnandes; men generationerna äro ej successiva. 



A andra sidan är det nog möjligt, att några annuella 

 arter under andra klimatiska förhållanden kunna förhålla 

 sig annorlunda än på Gotland, hvarest sommargroning för- 

 siggår ganska trögt. Ty till och med flera dagars regn 

 räcker ej till att framkalla groning, om några dagars torka 

 följer omedelbart därpå. På hösten däremot kan den för 

 groningsprocessen lämpliga tiden räknas till 3 — 4 månader, 

 vanligen en del af augusti och därjämte månaderna septem- 

 ber, oktober och november. De första groddplantorna till 

 blifvande vinterannuella individ har jag sett i juli (ex. Ero- 

 dium, Brassica, Htitchinsia), de sista kunna under milda vin- 

 trar uppstå så sent som i slutet af december. 



Pa annat ställe^ har jag framhållit, huruledes klimat 

 och jordmån på Gotland framkalla en sommarhvila hos åt- 

 skilliga xerofila arter, och att en ej obetydlig del af öns 



^ Hufvaddragen af Gotlands växttopografi etc. p. 63. 



