BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 25. AFD. III. N:0 2. 53 



vid vegetationsperiodens början. Ej heller är groningstiden 

 för dessa växter fullt bestämd af klimatiska faktorer, lika 

 litet som tiden för frösättningen är det. Vill man redogöra 

 för den olika tidslängd, sädana växter hafva till sitt för- 

 fogande under särskilda år, måste man därför från året 

 subtrahera den tid, under hvilken man anser temperaturen 

 lägga hinder i vägen för lifsverksamheten. 



Under samma förutsättning som vid uppskattningen af 

 vegetationsperiodens längd har jag med ledning af femdags- 

 media beräknat tiden för vinterhvilan under åren 1878 — 1892 

 och funnit den vara 



d. v. s. i medeltal 94 dagar, hvilket jag anser vara ett 

 maximum-värde. 



Under tvenne vintrar kan afbrottet uppskattas till blott 

 40 dagar. På vintern 1881 — 82 förekommo endast 4 femdags- 

 perioder, under hvilka medeltemj)eraturen gick ned till O' 

 eller därunder, nämligen 28 okt. — 6 nov., 5 — 9 febr. och 2 — 6 

 mars. Den kl. 2 e. m. aflästa temperaturen var öfver 0° 

 hela vintern utom 5 dagar på hösten och 13 dagar på våren. 

 Under sådana förhållanden måste 40 dagar anses vara högt 

 beräknadt värde på vinterhvilans längd. 



Genom laboratorieförsök har man som bekant visat, att 

 groning i allmänhet försiggår vid lägre temperatur än den, 

 som de vegetativa delarna fordra för sin vidare utveckling. 

 Många växters blomning försiggår likaledes vid mycket låg 

 temperatur. Man kunde därför vänta, att senhösten skulle 

 vara mera gynnsam för groning och blomningsföreteelser än 

 för de vegetativa organens fortkomst i allmänhet. I verklig- 

 heten förhåller det sig dock ej alltid så. På de under sen- 

 hösten upplöjda åkrarna uppstå knappast några ogräsplantor 

 före vinterns inträde, ehuru ogräsfloran följande vår visar, 

 att frön ej saknades. Omlagring af det allra öfversta jord- 

 skiktet framkallar däremot på senhösten lätt nya grodd- 

 plantor, hvilkas groning sannolikt redan förut är inledd, något 

 som däremot ej kan vara fallet med frön, som legat djupt 

 nere i jorden. På mark, som ej bearbetas af människan, så- 



