60 K. JOHANSSON, GOTLANDS HAPAXANTISKA VÄXTER. 



Arabis tlialiana L. På hösten träffar man groddplantor i 

 olika stadier intill 4 cm. vidd. Under den tidiga våren åter- 

 finnas de fullt friska, ehuru ofvantill brungröna, undertill 

 m. e. m. violetta. Dessa vinter annuella individ blifva stora 

 och greniga. Andra groddpl. blifva först på våren synliga 

 och utväxa till spädare sommaranniieUa plantor. (Sid. 20.) 



Åren aria gothica Fr. förekommer på groddplantstadiet un- 

 der alla årstider; öppna kapslar med mogna frön förefinnas 

 äfven året om. Vare sig fröna behöfva någon tids eftermog- 

 nad eller ej, gifves alltså möjlighet till groning när som helst, 

 då fuktighet och värme äro för handen. Som växtens stånd- 

 orter (hällmark) under den egentliga sommaren vanligen äro 

 uttorkade, äro smärre groddplantor då ganska sällsynta, men 

 desto vanligare höst och vår. — I sept. träfli^ar man utom de 

 fruktificerande plantorna enkla eller föga greniga groddplan- 

 tor af en eller ett par cm. längd, somliga med synliga blom- 

 knoppar eller t. o. m. med utslagen toppblomma. På senhö- 

 sten äro de stora, greniga fruktificerande individen stadda i 

 bortdöende eller redan vissnade; de mindre af förenämnda 

 groddplantor utvecklade individen äro ofta, men ej alltid 

 blombärande, många hafva t. o. m. en eller annan mogen 

 kapsel. Följande vår fortlefva ännu 1) de höstgrodda indi- 

 vid, som ej ännu blommat, 2) de större med blommor eller 

 äfven med frukter öfvervintrande individen, som grott förra 

 sensommaren eller hösten, men hunnit längre i sin utveckling. 

 Utvecklingsgången är följande. Af de på sommaren eller 

 hösten groende fröna framkomma plantor, af hvilka en del ej 

 hinna utveckla synliga florala axlar samma år, utan blomma 

 det följande, hvarefter de mot hösten vissna bort. Dessa in- 

 divid äro nnterannuella (några kanske bienna). Andra indi- 

 vid hinna börja sin blomning och stundom äfven fruktsätt- 

 ning samma år som groningen ägt rum; de utvecklas följande 

 år till stora, rikt förgrenade, mångblommiga individ, som 

 slutligen vissna bort på hösten. Dessa individ blomma vis- 

 serligen under två vegetationsperioder, men knopparne till 

 andra årets blommor voro till en del synliga första årets 

 höst, och i allmänhet te sig andra årets skott som en ome- 

 delbar fortsättning på första årets. En sådan växt är icke 

 i egentlig mening perenn, utan annuell, fastän öfvervintrande 

 med hösthlommor. — Att växten äfven kan vara sommar- 



