BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 25. AFI>. III. N:0 2. (31 



unnuell, har framhållits af E. Fries (i Bot. Not. f. 186G). 

 Detta stämmer väl med det förhållandet, att jag under olika 

 år i juni månad bland groddplantor med eller utan kvarsit- 

 tande friska hjärtblad ej funnit en enda, som saknat blom- 

 knoppar, d. v. s. att äfven vårgrodda individ bereda sig att 

 blomma och fruktificera under sommaren; sådana plantor blifva 

 föga greniga. — Groddplantornas yttre blad äro under våren 

 på bägge sidor rödbruna. (Sid. 26.) 



Arenaria serpyllifolia L. är normalt höstgroende. De för- 

 sta groddpl. har jag funnit på sandfält i midten af augusti, 

 om sommaren varit regnig. I höstråg uppträder växten snart 

 efter sådden i form af groddpl., som mot senhösten och vin- 

 tern blifva rikt förgrenade och hafva förlängda plagiotropa 

 skott. De kunna nå en storlek af 15 cm. i diameter och väga 

 flera gram, men vanligen äro de mindre. Följande år blom- 

 mar växten och nedvissnar ungefär vid tiden för rågskörden. 

 Alltså vinterannuell. Mycket sällan träffar man ett enstaka 

 individ, som öfvervintrat på floralt stadium. 1 vårsäd före- 

 kommer växten såsom sommarannueU, mycket sparsammare 

 och är där upprat, föga förgrenad. (Sid. 23.) 



Arenaria trinervia L. I Vänge på mellersta Gotland har 

 jag i slutet af maj sett små groddpl., som hade alldeles fri- 

 ska hjärtblad och säkerligen grott samma vår. På sensom- 

 maren voro de stora och greniga, men hade inga synliga 

 florala axlar. I aug. har jag äfven annorstädes sett stora 

 groddplantor, stundom under omständigheter, som göra det 

 säkert, att de ej kunnat uppstå af årets frö. Följande år 

 blomma såväl dessa som de på hösten tillkomna groddplan- 

 torna. Alltså både vinterannuell och hienn. — Att växten 

 äfven kan vara sommarannueU, har jag iakttagit i Västman- 

 land. Växplatsen var blottad jord vid roten af ett kullblåst 

 träd. Stjälken var späd, nästan enkel samt upprätt. (Sid. 23.) 



Asperugo procumbeiis L. är på hård och grusig mark som- 

 marannueU, i det den gror i april samt frukticerar och viss- 

 nar i juli. I släkeblandad mylla gro somliga individ på hö- 

 sten och blifva på senhösten ända till 18 gram tunga och 

 mycket förgrenade, dock med korta skott. Det yttre bladen 

 skadas något af vinterkölden. Blomningen hos sådana vin- 



