68 K. JOHANSSON. GOTLANDS HAPAXANTISKA VÄXTER. 



Cerastiuni strigrosnm Fr. liar jag i Sjonhem funnit vinfer- 

 annuell. Därjämte förefunnos små, sommar annueU a individ. 

 (Sid. 20.) 



Cerastium subtetrandriim (Lg^e) Murb. förhåller sig som C. 

 gl,utinosum. (Sid. '20.) 



Cerastium Tiilgatum L. är på gräs- oeb mosstäckt mark i 

 allmänhet perenn. På den genom grässvålens borttagande 

 blottade tunna, leriga jordbetäekningen ä hällmark söder om 

 Visby blefvo åtminstone somliga individ perenna. Men många 

 utvecklade enstaka florala skott under groningsåret, så att 

 blomningen började i sept. och halfmogen frukt fanns i oktober. 

 De skott, som ej inträdde i floralt stadium på hösten, voro i 

 allmänhet så talrika, att plantorna hade antagit dj-nlik form. 

 Att döma af hvad som under dylika omständigheter plägar 

 äga rum, är det troligt, att blomningen det följande året 

 skall uttömma dessa individs krafter. De skulle då ej blifva 

 fullt perenna. — I åkrar bortvissna många af de yppigt ut- 

 vecklade plantorna efter första blomningen och frösättningen. 

 Växten kan följaktligen i vårsäd vara hienn, i det att säden 

 första året hindrar groddplantans fortkomst till inemot hösten, 

 då den hastigt tillväxer. Lämnas åkern obrukad följande år, 

 hinner växten fruktificera och plägar därefter dö bort. I 

 höstsäd blir växten i motsvarande fall vinterannuell. — På 

 våren finner man i samma blomställning ofta nog utbildad 

 frukt och m. e. m. skadade blommor från fjolåret samt friska 

 blommor för året. Vårfärgen är mörkgrön till brungrön. 

 (Sid. 44.) 



Cerefolium sativiiui (Laui.) Bess. är både vinter- och sommar- 

 annnell på samma sätt som Anthriscus vulgaris samt är 

 lika härdig som nämnda växt. Groddplantorna äro på våren 

 ljust gröna. (Sid. 20.) 



Chaerophyllum teuiulum L. är hienn. Redan i juli äro årets 

 groddplantor ganska stora. Under vintern förblifva äfven 

 de stora, yttre rosettbladen (stundom 20 em. långa) friska 

 och nästan oskadade. På våren är färgen brungrön till mörk- 

 grön. (Sid. 41.) 



