BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 25. AFD. III. N:0 2. 73 



mycket stora rosetter, ehuru inga fruktificerande plantor 

 funnos i närheten, dels några blommande individ. De sist- 

 nämnda voro naturligtvis sommarannuella. De förra måste 

 däremot hafva varit bienna. Ty åkern hade ej blifvit rensad 

 på flera veckor, kanske ej på hela sommaren, och det är ej 

 möjligt, att ifrågavarande groddplantor uppkommit af samma 

 års frö, enär föregående generation, om den växt på samma 

 ställe, ju måste hafva varit vårgroende och sålunda ej hunnit 

 fruktificera förrän långt fram på sommaren. — På öfver- 

 vintrande rosetter antaga de yttre bladen eller åtminstone 

 deras kanter skarpt röd färg. (Sid. 23.) 



ErYum hirsutuiu L. är i allmänhet vinterannueU. Både i 

 höstsäd och på sandig eller stenig okultiverad mark finner 

 man fram på hösten groddplantor i mängd. I sept. kvarsitta 

 ännu hjärtbladen med fröskalet; örtbladen äro utom lågblad 

 ett eller några få. 1 okt. äro grenarna från lågbladens (ej 

 hjärtbladens) veck talrika och flera cm. långa. På våren 

 blifva de öfvervintrande groddplantorna m. e. m. brungröna. 

 — Förmodligen kan växten äfven vara vårgroende och som- 

 marannuell (jfr Areschoug, Skånes flora). — På steniga 

 strandvallar har jag någon gång funnit groddplantor så tidigt 

 utvecklade, att det var uppenbart, att växten där var fullt 

 bienn. Men på andra dylika voro groddplantorna ännu i okt. 

 ganska små och hade fröskalet kvarsittande. Fröna behöfva 

 ingen eftermognad, utan gro i kruka ett par dagar efter in- 

 samlandet. (Sid. 23.) 



Erruin tetr.aspermum L. förekommer i Bro socken i höstsäd 

 och på åkerrenar; i vårsäd sökte jag den förgäfves. I sist- 

 lidne september fann jag groddplantor af arets frö på dikes- 

 kanter och åkerrenar. Således vinterannueU. (Sid. 23.) 



Erysimum cheiranthoides L. är dels vinterannueU, dels som- 

 maranniieU, i förra fallet vanligen storväxt och grenig, i 

 senare fallet mindre, stundom blott några cm. hög. Sådana 

 dvärgexemplar funnos i aug. detta år dels i korn- och hafre- 

 åkrar i Hästnäs myr, dels på bottnen af diken, som länge 

 varit vattenfyllda på våren. Hösten 1897 observerades i 

 åkrar och pa åkerrenar i Vänge myr mycket talrika grodd- 

 plantor, hvilkas stjälk var en eller några cm. hög, dock utan 



