76 K. JOHANSSON, GOTLANDS HAPAXANTISKA VÄXTER. 



divid (sommar annuella). De, som ej blommat, öfvervintra 

 oskadade och äro i följande mars ända till 20 cm. höga, enkla 

 och vanligen uppräta. — Pä rnderatplats kar jag vid snö- 

 smältningen fnnnit en öfvervintrande rosett, som vägde 26 

 gram. (Sid. 23.) 



(xentiana Araarella L. Fullt hiemi (enligt Sv. Murbeck, 

 Studien iiber Gentianen etc). (Se ofvan sid. 41.) 



Gentiana uli^inosa "Willd. är sommarannuell. (Sid. 16.) 



Geranium coliimbimim L. I okt. ocli nov. uppträda i mängd 

 smärre groddplantor (sällan öfver 3 cm. vida) både i åker och 

 på stenig, hård mark. Således vinter annuell. Groddplantorna 

 äro på våren m. e. m. röda i synnerhet på bladens undersida: 

 Hjärtbladens undersida är redan på hösten röd. — Växten 

 uppgifves äfven såsom sommarannuell (Areschoug). (Sid. 23.) 



Geraniiim dissectum L. är allmänt höstgroende så väl i åkrar 

 som på hård, gräsbeväxt mark. Redan i okt. äro groddplan- 

 torna stora (10 — 15 cm.), mångbladiga och hafva vissna yttre 

 blad. På våren äro rosetterna ända till 20 cm. i diameter 

 och hafva m. e. m. rödfläckiga eller mönjeröda blad. Således 

 normalt vinteranmiell. — På hösten finner man därjämte blom- 

 mande, späda och nedliggande individ, som äro sommarannuella. 

 — I stubb efter vårsäd träiFas på hösten rätt stora rosetter 

 (1 — 2 dm. i nov.). Huruvida dessa grott på försommaren eller 

 senare, har jag ej kunnat utröna. (Sid. 23.) 



Geraniiim lueidnm L. Af ven af denna har jag på hösten 

 iakttagit stora mångbladiga groddplantor. Vinterannuell 

 efter allt att döma. (Sid. 23.) 



Gferaniuin molle L. är normalt och nästan uteslutande vinter- 

 annuell. Redan i midten af juli (1890) har jag funnit små 

 groddplantor af årets frö. På hösten är marken på mossklädd 

 häll rikt öfversållad med groddplantor af flera cm. diameter. 

 Dessa öfvervintra och äro i följande mars rent gröna. Af ven 

 stiplerna sakna hos denna art nästan fullständigt det röda 

 färgämnet; de äro breda, hvita, hinnaktiga. (Sid. 80.) 



