BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 25. AFD. III. N:0 2. 89 



rotslående individ. Vid lederna hade utvecklats små, kort- 

 ledade skott, af hvilka några buro blommor (metanthesis). 

 Det synes mig ej sannolikt, att de rotslående rosetterna skola 

 kunna öfverlefva vintern; ty somliga voro redan nu något 

 illa medfarna. Andra individ, växande bland de förra, kade 

 stannat på förstärkningsstadiet; många af dessa voro ganska 

 stora, hjärtbladen voro för längesedan vissnade, och omkring 

 IT) djupt och smalt flikade blad af ända till 8 cm. längd hade 

 utvecklats. Genom jämförelse med de vanliga höstgrodda 

 plantorna sluter jag, att de nu nämnda hade grott på våren 

 eller försommaren, och att växten stundom är bienn. (Sid. 24.) 



Raiiunculus ophioglossifolius Vill. torde väl i allmänhet vara 

 sommarannuell. Enstaka stora rosetter, som ej blommat, har 

 jag likväl sett i sept. I slutet af mars 1894 fann jag flera 

 stora rosetter (ända till 20 cm. i diameter) med ett tiotal 

 blad, af hvilka de yttre fått skifvan afbruten, sannolikt vid 

 islossningen.^ Rosetterna, som ej ännu utvecklat något floralt 

 system, voro på våren liksom förut under vintern nedsänkta 

 under vatten; bladen voro friskt gröna, glatta och glänsande. 

 Alla dessa individ hade öfvervintrat på förstärkningsstadiet. 

 (Sid. 21.) 



Raniinculus Philonotis Elirh. är i vissa trakter på mellersta 

 och södra Gotland allmän i höstsäd och där uppenbarligen 

 ointerannuell. På åtskilliga åkrar, besådda med vårsäd, har 

 jag i aug. bland hundratals individ på rosettstadiet ej funnit 

 ett enda, som utvecklat florala axlar; alla individen voro 

 säkerligen hienna. På våren äro de öfvervintrande grodd- 

 plantorna lökgröna eller ljusgröna. — S ömmar annuella individ, 

 som i sept. blommade eller till och med hade utvecklade 

 frukter, har jag sett i en betåker vid Västergarn. — På fuktig 

 mark vid en s. k. br3^a i Hablingbo har jag sett en forma 

 radkans, utmärkt genom lång nedliggande stjälk, från hvars 

 leder utvecklades birötter och flerbladiga rosetter ,med out- 

 vecklade stamleder. Dessa rosettformiga skott voro så väl 

 försedda med birötter, att de tycktes kunna föra själfständigt 

 lif, sedan förbindelsen med moderplantan upphört. I sådant 

 fall skulle växten äfven kunna vara perenn.- (Sid. 24.) 



^ Skaftet är sprödt och går lätt af tätt under skifvan. 



^ Såsom stundom perenn angifves också växten i Areschoug, Skånes flora. 



