92 K. JOHANSSON, GOTLANDS HAPAXANTISKA VÄXTER. 



individ på förstärkningsstadiet (t. ex. i Viklau i liafrestubb 

 d. 10 nov. 1897). Då dessa individ med all sannolikhet grott 

 på våren eller försommaren, skulle de alltså vara hienna. På 

 en rofåker har jag förliden höst också sett individ, som måste 

 vara fullt bienna. — I höstsäd, på trädesåkrar och annan 

 blottad jord är växten normalt vinferannueU. På potatis- 

 åkrar och trädor finner man på hösten bland de på förstärk- 

 ningsstadiet befintliga vinterannuella individen många, som 

 redan inträdt i lloralt stadium. Dessa hösihlommande individ 

 öfverlefva vintern och fortsätta sin blomning nästa vår, så- 

 vida blomningen på hösten ej framskridit alltför långt. Någon 

 gång förekomma på öfvervintrande individ t. o. m. enstaka 

 mogna frukter. — Efter snösmältningen finner man de i alla 

 stadier, från 1 till 25 cm. vida, fortlefvande groddplantorna 

 mer eller mindre brunfläckiga. (Sid. 2(i.) 



Scleranthus perennis L. uppgifves allmänt af flororna som 

 perenn. Jag har dock på (xotland endast funnit den hienn^ 

 hvilket framgår af följande iakttagelser. På den ena af mig 

 besökta växplatsen, en sandbacke vid Eskelhems kyrka, såg jag 

 den 13 april 1898 till min förvåning bland de öfvervintrande 

 individen intet, som var försedt med blomställningar från 

 fjolåret; rätt många på förstärkningsstadiet med intill 5 cm. 

 långa grenar funnos däremot. Vid besök på den andra väx- 

 platsen, ett sandfält vid Sanda kyrka, i slutet af maj fann 

 jag bland hundratals lefvande individ intet, som saknade 

 blomknoppar, men ej heller något, som hade rester af fjolårs- 

 frukter. Några få individ hade däremot vissnade höstblonimor, 

 stundom i samma blomställning som de friska, nu utslående 

 blomknopparna. Samma lokal besöktes ånyo den 25 påföljande 

 aug. Därvid påträfi'ades 1) greniga, tätbladiga, 2 — 8 cm. vida 

 plantor på förstärkningsstadiet utan synliga blomknoppar 

 (vårgrodda individ), 2) fruktificerande plantor, af hvilka de 

 flesta redan nu voro nära sitt bortvissnande; mest friska 

 voro de, hvilkas första grenar afbetats på försommaren. Den 

 2 okt. hade en mängd af de nämnda 2-ariga plantorna full- 

 ständigt dött bort. 



Häraf framgår, att växten här är bienn, men att en och 

 annan höstblomma kan öfvervintra ungefär som hos S. annuus. 

 Skillnaden synes vara, att S. perennis såsom vild, af kulturen 

 oberoende art har bestämd groningstid och i allmänhet mer 



