10 ROB. E. FRIES. BASIDIOBOLUS MYXOPHILUS. EX NY PHYCOMYCET. 



gen; det är nästan blott V)asidiernas och konidiernas form, 

 storlek och djdika påtagligare fakta, som jag hittills lyckats 

 konstatera. 



Basidierna anläggas i spetsen pä vissa hyfgrenar och 

 visa sig först som en liten ansvällning, i hvilken så små- 

 ningom hyfens hela plasma strömmar in (Tafl. II, fig. 5). 

 Snart sväller den härvid i storlek och antar så till slut en 

 elliptisk form (Tafl. II, fig. 6) med en längd af omkring o6 u 

 och en bredd af ungefär 18 u. I spetsen på denna utväxer 

 en liten klotrund bildning, konidien, som i sin tur upptar 

 basidiens hela plasma. Den får slutligen ofvanifrån sedd en 

 fullständigt cirkelrund, men från sidan något svagt päron- 

 formigt tillspetsad omkrets (Tafl. II, fig. 7 a— c) och är ge- 

 nom ett mycket kort, smalt parti afsatt från basidien. Såsom 

 fullt mogen är konidien fylld af ett kornigt innehåll, har 

 tunn, glatt xägg och når en storlek af 15 — 21 a i längd och 

 12—18 .« i bredd. 



Såsom kanske det mest utmärkande för slägtet Basidio- 

 hohis, och som äfven varit orsak till namnet, framhåller Eidam 

 konidiernas egendomliga spridning, hvilken förmedlas genom 

 ett kraftigt bortslungande af ej blott konidien, utan af hela 

 basidien. förorsakad af spänningar, l)ristningar och samman- 

 dragningar inom denna.* På det ringa antal l)asidier, som 

 jag lyckats få se, har jag ej kunnat göra några iakttagelser 

 i detta afseende; därför fordras nödvändigt odlingsex])eriment 

 för att kunna komma till något resultat. Alla de iakttagna 

 basidierna hafva dock legat inneslutna i slemmet, hvarför koni- 

 diespridningen hos dessa ej kunnat antagas ske på samma 

 sätt som hos Basidioholus ranarum, da här det omgifvande 

 geléet tillkommer som en faktor, hvilken på de inneslutna 

 basidierna omöjliggör allt utslungande af konidierna. Slem- 

 met kan äfven möjligen förklara den utveckling, som fig. 8, 

 Tafl. II, visar hos konidien, i det denna ännu fastsittande 

 på basidien har grott och utsändt en lång groddslang. Men 

 å andra sidan måste man kanske, i analogi med hvad man 

 känner hos hela den öfriga familjen, antaga, att äfven hos 

 denna art basidierna typiskt höja sig öfver substratet, så att 

 den för hela familjen utmärkande karaktären, nämligen spo- 

 rernas kringslän gande, äfven här kan uppträda. 



^ Angående dessa intressanta företeelser se närmare EidaJi. 1. c. paa'. 

 314—317. 



