K. JOHANSSON, NYA ARCHIERACIER. 



Vid beskrifningen af bladets formförhållariden, särskildt 

 såvidt det är fråga om tandningens beskaifenhet, bafva i detta 

 arbete några termer blifvit använda, hvilka tarfva en för- 

 klaring. 



Den mellan bladtänderna inneslutna delen af bladkanten 

 (intermargo) kan vara rah (rectus), fig. 3 r. m. (fig. till höger), 

 JconJcav (concavus), fig. 5, 6, honvex (convexus), fig. 24 r. m. 

 I sistnämnda fall kan den ena bågen utgöra en tydlig fort- 

 sättning af den föregående, så att mellankanterna synas hon- 

 tinuerUga (continui), såsom hos en del mångbladiga H. vidgafa 

 (ex. H. macrotonum Dahlsf.). Raka mellankanter blifva, i 

 synnerhet om tänderna äro små, ofta vinkliga (angulati), fig. 2 c, 

 7 A; stundom äro de uppstigande (acclives), i det att de bilda 

 sneda afsatser, fig. 3 r. m.. 7 B. 



Af betydelse för formbeskrifningen äro äfven bladets 

 spetskant (margo apicalis) och baskant {m. basalis). Den senare 

 kan vara helbräddad {integerrimiis), fig. 7 r.e. & r.m.. eller 

 tandad, rak, konvex, konkav, fig. 2 r.m., fig 15, eller S-formigt 

 dubbelkrökt {cluplo-curvatus), fig. 7 B, o. s. v. 



På tänderna urskiljer man framkanten (promargo) och 

 bakre kanten {postmargo). Om båda äro inåt böjda {konkava), 

 kallas tanden bikonkav (biconcavus); man urskiljer vidare efter 

 kanternas beskafi'enhet bikonvcxa {biconvexi), rätkonvexa {recto- 

 convexi) och konkavkonvexa tänder, i hvilka fall den bakre 

 kanten är konvex. 



Om tandens båda kanter äro raka och ungefär lika länga, 

 kan tanden kallas triangidär (t ri an g idaris); om bakre kanten 

 är längre, så att tanden blir oliksidig, kan den kallas delta- 

 formig (deltceformis), fig. 15 B. 



Bikonvexa tänder kunna begränsas af en föga buktig 

 linie, liknande en cirkelbåge af mindre än 90 , bågformiga 

 tänder (dentes arcuati), fig. 2 r.m.; dessa kunna åter vara 

 lågt bågformiga, t. ex. fig. 6, eller högt bågformiga. Om bågens 

 gradtal är större än 90 , blifva tänderna vårtlika (in ammati), 

 fig. 3 r. e., fig 5; de kunna då vara utdragna {elongate mam- 

 mcäi), fig. 8, 



Då framkanten är konkav och bakre kanten konvex, blir 

 tanden framåtkrökt. Om tandens höjd icke eller föga öfver- 

 stiger bredden, är den då klolik {ungniculati(s); i annat fall 



