BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 25. AFD. III. N:0 7. 7 



shärformig (falcatus), fig. 21. Då den framåtkrökta tanden i 

 själfva spetsen är bikonvex och således är m. e. m. trubbig, 

 är den hiiggtandlik (caninus), fig. 19 r. i. 



Utom tandens egen form och riktning bör afseende fästas 

 vid riktningen af udden (mucro). 



Tänderna sitta ibland nästan parvis eller symmetriskt 

 {oppositi v. symmetrici), så att bladets båda sidor äro sym- 

 metriskt utbildade, fig. 21, 22 1 c; ibland mer sJäftevisa 

 (alterni), fig. 10. 



Som ej ens den mest utförliga beskrifning är tillräcklig 

 att gifva en klar bild af bladens formförhållanden, bifogas 

 här konturteckningar i naturlig storlek af de nybeskrifna 

 Hieracieformernas blad. Dessa afbildningar äro gjorda efter 

 torkade och pressade exemplar och åskådliggöra i allmänhet 

 endast bladets yttre form samt tandningens karaktär eller 

 just det, som genom en beskrifning är svårast att exakt 

 åter gifva. 



