12 K. JOHANSSON, NYA ARCHIERACIER. 



acutum — subulatum nudum vulgo ± fuscescentem sequaliter 

 attenuatse, pilis et glandulis sparsis — raris adspersse. 



Calathium leete lutescens, radians, sat rarifloriim, c:a 40 

 mm. latum. Ligiilce apice glabra?. Stylus luteus. 



Karaktäristiska för denna form äro såväl de egendomligt 

 tandade och flikade bladen som de smala kalkarna och utdragna 

 fjällen. De ljusa, undertill vanligen violettanlupna, ofvantill 

 n. glatta rosettbladen äro stora och tämligen breda; de mel- 

 lersta och inre äro dubbelt tandade af medelstora och små 

 n. vinkelrätt utstående tänder; bladbasen är genom två stora 

 spetsiga, vinkelrätt utstående, raka eller svagt skärformiga 

 flikar ofta snedt spjutlik, men stundom är blott ena fliken 

 utbildad och bladskifvan är på andra sidan nedlöpande på 

 skaftet. Nedanför de stora baständerna sitta vanligen smärre 

 spetsiga tänder dels på den nedlöpande bladbasen, dels fri- 

 stående på själfva skaftet. Ungefär sanma tandning har det 

 äggrundt triangulära eller äggrundt lansettlika stjälkbladet. 



Korgskaften äro hvita af fint, tilltryckt ludd och bära 

 under den smala hålkbasen fjäll, h vilkas tjocka basaldel ger 

 hålkbasen samma knöliga utseende som t. ex. hos H. barha- 

 recefolium Lönnr. Kalkarna äro ljust grågröna, långa och 

 smala, försedda med äggrund, mot skaftet afsmalnande bas 

 samt äro nedtill n. hvita af fint ludd, hvilket hastigt aftar 

 uppåt, så att långfjällens öfre hälft knappt har spår däraf. 

 För öfrigt äro hålkarna klädda med strödda, mörka, kort 

 hvitspetsade hår och glandier af ungefär samma täthetsgrad. 

 Fjällen äro tunna, långa, småningom utdragna i en m. e. m. 

 hvass, ofta kolorerad spets, hvilken med undantag af en föga 

 framträdande koma är naken; de inre och innersta äro bredt 

 och ljust grönkantade. Kalatierna äro ljusa, glesblommiga 

 och starkt radierande, stiftet gult. 



De vid Filipstad på fet mylla auträfi'ade exemplaren 

 afveko genom längre, mer hvasst och tätt, men ojämnt dubbel- 

 tandade blad, kortare hålkar med stundom rikare glaudel- 

 beklädnad och sparsammare hårighet. Sistnämnda förhållande 

 häntyder på en äfven i andra afseenden märkbar släktskap 

 med H. canipes Almqu. Med denna form har H. ocriodes lik- 

 heter i hålkarnes form, fjällens längd, hålkskaftens beklädnad 

 och stundom i någon mån i bladens tandning. Men blad- 

 färgen och den karaktäristiska, snedt spjutlika bladbasen 



