30 K. JOHANSSON, NYA ARCHIERACIER. 



argute dentatum, superne in acnmen loiigum acnfcissimnm 

 subintegerrimnm sensim attenuatum, basi sat late cuneatum, 

 v. interdum lineare bracteiforme acutissimnm ± denticulatum 

 v. integerrinium. 



Änthela polyoephala paniculata composita contracta, ramis 

 arcuato-patentibus ± approximatis acladium sat breve (vulgo 

 10 — 15 mm.) parum superantibns, dense glandiilosis + cano- 

 tomentosis, pedicellis crassiusculis canotomeutosis glandnlis 

 atroviridibus minutis et mediocribus creberrime obtectis. 



Involucra crassinscula mediocria (5,:s — 6,3 mm. lata, 11 — 12 

 mm. longa) atroviridia obscnrissima paiillulum variegata, basi 

 rotundato-ovata subtruncata ± sqiiamosa. Squamce sat lattE 

 glandulis atroviridibus gracilibus varire longitudinis conferte 

 glandulosEe; exteriores a basi lata in apicem obtusulum leviter 

 comatum attenuatce, marginibus leviter et anguste floccoso- 

 raarginattii, basales breves triangulari-ovatfie sat laxse; inter- 

 ■medice Jatse ± lanceolatte acutiusculre, in dorso valde obscuriE, 

 in marginibus floccis sparsis ± inconspicue marginattu, apiee 

 leviter comosre; inferiores et intimce acuttie, late viridimargi- 

 nata3 efloccostic, apice sa3pe obscuro levissime comata;. 



Calathiuni sat parvum, vulgo 35 — 40 mm. latum, radians 

 luteum. Ligulce apice glabrae. Stylus livescens sublutescens, 

 stigmata lutea. 



Ehuru hörande till den mångformiga gruppen af mörk- 

 halkiga, glandulösa suhvnlgatuni-iovmer, som hafva samman- 

 fattats under benämningen serratifrons (coll.)', är den nu 

 beskrifna typen lätt igenkännlig frän de öfriga. Bladen hafva 

 mörk färg, men den ljusare undersidan kontrasterar ovanligt 

 starkt mot öfre sidan. Alla bladen hafva det gemensamt, 

 att största bredden är förlagd nedom midten, hvilket för- 

 hållande skarpast framträder hos stjälkbladet, så vida det är 

 fästadt nedom stjälkens midt. De mellersta och inre rosett- 

 bladen äro långsträckta, smalt äggrunda — äggrundt lancett- 

 lika och af föga växlande form; skifvan är vanligen sned vid 

 den kort vicrfflika basen, de helbräddade basalkanterna äro 

 strutlikt inrullade. Tandningen är tämligen skarp, tät och 

 likformig, men ej djup, bladkanten är vägig, så att tänderna 

 därigenom blifva riktade hit och dit. och bladkanten blir vid 



Dahlstedt. Bidr. etc. II. 



