Öb K. JOHANSSON, NYA ARCHIERACIER. 



augustis in petiolum plerumqiie descendentibus, utriuque 

 sparsim brevi-pilosum, sulitns leviter stellatum, in nervö dor- 

 sali magis piloso + dense floccosum; fol. superius, si adest, 

 angustius ± lauceolatum, argutius sed haud profunde den- 

 tatum, minus pilosum, magis floccosum. 



Anthela contracta vulgo pauciflora et subsimplex v. prorsus 

 simplex racemosa, pedicellis sat brevibus acladium 5 — 15( — 20) 

 mm. longum sequantibus + arcuatis subtomentellis, glandulis 

 parvis nigris sat densis — densis obtectis. 



Inrolucra magna (5,5 — 7 mm. lata et 12,5 — 13,5 mm. longa) 

 nigro-canescentia vix variegata, basi rotundato-ovata v. ovata. 

 Squamce firmee crasste latse, glandulis nigris sat brevibus — 

 mediocribus densis et pilis obscuris apice vitreis solitariis — 

 raris vestitte; exteriores obsusiusculizB — obtusse sparsim — 

 densiuscule stellatte, apice comosae; intermedise lineari-lanceo- 

 latee latte (1,5—2 mm.), in apicem latiusculum et obtusum 

 firmum et + obscuriim leviter comosum attenuatse, in dorso 

 leviter — sparsim, in marginibus densius .stellatee; intimpe 

 paucse viridi-marginata' + subacutji?. 



Calathium 35 — 40 mm. latum, saturate luteum v. subau- 

 reum. Ligiilce apice glabrse vel breviter subciliatse. Stylus 

 fuscohispidulus v. sublutescens. 



Denna vackra form utmärker sig framför allt genom sina 

 långsträckta, men trubbiga, vid basen djupt flikade, öfver allt 

 jämförelsevis tätt kortbåriga, litet gulaktigt gräsgröna blad. 

 De mellersta och inre rosettbladen äro vid basen försedda 

 med stora, nästan rakt utstående eller något framåt riktade, 

 svagt skärformiga, tätt ställda tänder eller flikar, h varjämte 

 på den öfre vingade delen af skaftet vanligen stora fristående 

 tänder af lansettlikt skärformig omkrets äro utbildade. Bla- 

 dets öfre del är glest bukttandad; mot den trubbiga spetsen 

 är det helbräddadt. Bladbasen är antingen tvär eller stun- 

 dom mer afsmalnande, i bvilket fall bladen påminna om H. 

 Hcegerstroemii DaJilst., så mycket mer som de i alla fall äro 

 ovanligt långsträckta, oftast aflånga eller äggrundt aflånga, 

 stundom, såsom det nedre stjälkbladet, äggrundt eller nästan 

 triangulärt lansettlika. 



Vippan är åtminstone hos skogsformen synnerligen fa- 

 blomstrig, hos stora individ stundom blott 2- eller 3-blomstrig. 

 Vippgrenarna äro korta, svagt bågböjda, i allmänhet enkla. 



