BIHANft TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 25. AFD. III. N:0 7. 39 



sculse — obtusee, in marginibus virescentes; intimse paucse 

 dilutiores apice ± fasco acutse — subulatse, omnes (intimis 

 exceptis) glandulis mediocribus nigris confertis obtectse. 



Calathiiim vulgo 35 — 40 mm. latum saturate luteum. 

 LigulcB apice glabrse. Stylus fiisco-hispidulus obscurus. 



Hos denna högst egendomliga form synas de vegetativa 

 delarna och hålkarna stå i ett visst motsatsförhållande till 

 hvarandra. Bladens form och tandniug tamt vippans för- 

 grening påminna om flera H. subccssia, men hålkarna ställa 

 växten bland H. suhvulgata. De mellersta och inre rosett- 

 bladen hafva samma bas som H. pendulum Dahlst. och en 

 tandning, som på samma gång påminner om H. suhterscissum 

 eller suhcrassum Älmqu. Flera ytterst tätt ställda, ofta egen- 

 domligt småtandade eller i spetsen klufna tänder förekomma 

 vid bladbasen och nedåt bladskaftet. Den småningom afsmal- 

 nande bladbasen är flikad genom stora, tätt ställda, svagt 

 framåt riktade, bikonvexa eller stnndom något skärformiga 

 tänder och flikar. Kring bladets midt sitta tänderna regel- 

 bundet och något glest samt äro där korta, m. e. m. vårtlika, 

 trubbiga med en utåt eller stundom litet bakåt riktad udd. 

 I spetsen äro kanterna på en tredjedel eller en fjärdedel af 

 bladets längd helbräddade och nästan raka samt sammanlöpa 

 under en föga spetsig vinkel; de mellersta bladen kunna 

 också hafva afrundad, trubbig spets. Till formen äro de 

 mellersta bladen vanligen utdraget äggrunda eller ovala; de 

 inre äro äggrundt eller ovalt lansettlika eller t. o. m. bredare 

 ofvan midten och således lansettlikt tunglika. Beklädnaden 

 är tät och mjuk samt hvitaktig. Detta gäller i synnerhet 

 om bladskaften, hvarför inre delen af bladrosetten är rikt 

 hvitullig. Det nedre stjälkbladet är äggrundt — triangulärt 

 lansettlikt, vid basen flikadt genom smala lansettlika, ofta 

 hvasst småtandade, mycket tätt ställda, vinkelrätt utstående 

 flikar, ofta med fristående småflikar på skaftet; uppåt bladets 

 kanter aftaga tänderna hastigt i storlek. Bladen hafva så- 

 ledes rätt stor likhet med dem hos H. suhterscissum. 



Vippan är yfvig af vidt utstående, långa och vanligen 

 nästan raka grenar, hvilka äro beklädda af strödda eller 

 tätare, korta, svarta glandier och äro grå af ymnigt ludd. 

 Hålkarna äro knappt medelstora, upjDtill mörkgröna, nedtill 

 mer gråaktiga af basfjällens stjärnhår. Beklädnaden utgöres 



