40 K. JOHANSSON. NYA ARCHIERACIER. 



först ucli främst af tämligen långa, ytterst täta, svarta 

 giandler. Stjärnhår förekomma nästan endast på nedersta 

 delen af hålkbasen samt pa de korta fjällens kanter. Lang- 

 fjällen äro i allmänhet alldeles luddfria, och själfva spet- 

 sarna äro knappt märkbart småhåriga. För öfrigt äro lång- 

 fjällen ojämna; de hafva mycket mörka ryggar, men mer 

 gröna kanter och sluta i en trubbig och vanligen mörk spets; 

 enstaka inre fjäll kunna vara spetsiga. 



Indumentet är i det hela regelbundet fördeladt på det 

 sätt, att hårigheten är inskränkt till stjälkbasen och bladen, 

 hvilka delar äro ganska rikt hårbeklädda; luddet börjar nära 

 basen af stjälken, är i vippan mycket ymnigt och slutar på 

 hålkbasen; glandierna uppträda sparsamt strax of vanför stjäl- 

 kens midt, tilltaga sedan oupphörligen uppåt och äro således 

 tätast pa hålkarna. 



Att denna form hör till H. suhvulgata är tydligt på 

 grund af hålkarnas utseende. Hvar den inom nämnda grupp 

 skall ställas, är svårare att säga. Med //. subcrassum Almqn. 

 har den nog flera likheter, men hålkfjällen äro alltför breda 

 och trubbiga och indumentet är ej heller öfverensstämmande 

 med nämnda forms. Äfven med den mångformiga H. persi- 

 mile Dallist. kan den anses något närmare besläktad genom 

 de små hålkarna och de ojämna fjällen, den afsmalnande 

 bladbasen m. m. 



Dalarne: Rättviks s:n, Lerdals ängar; Boda s:n, i löfskog 

 på sluttningen af Osmundsberget. 



C. C/ESIA Almqu. 

 H. orthocolon n. 



Tab. VI. Fig. 21. 



Caulis 35 — 60 ( — 70) cm. altus gracilis — mediocris, tenax 

 lirmus durusque, (1 — )2( — o)-folius, totus viridis vel inferne 

 + violaceus, spar.sim ( — densiuscule) pilosus, circa jnedium 

 minus pilosus, leviter stellatus; superne glandulis minutis 



