42 K. JOHANSSON, NYA ARCHIERACIER. 



Involucra virescentia, paullulum variegata, mediocria, 

 post florationem late ovata basi paullum attenuata in pednn- 

 culos abeuntia, c:a 6 — 7 mm. lata et 12 — 13 mm. longa. 

 Sqiiamce latiusculse + lanceolatse glandulis nigris parvis et 

 mediocribus densis, pilis obseuris solitariis interdnm immix- 

 tis, obtectse; extimse lineares obtiisiusculse ± laxse, exteriores 

 + ovato-oblongfle obsciwe virides, dorso sparsim, marginibns 

 sat dense stellatee ; intermedise lanceolatee obtusiusciilse floccis 

 in dorso subobscnro sparsis, in marginibns Icete A'irescentibns 

 paullo densioribns adspersöe, apice inconspicue comatee; inte- 

 riores in apicem subaeutum protractse, totse virides, superne 

 prsesertim margines versus densinscule stellatee, apice hand 

 raro colorato ± comosse, dorso glandnlis in simplici serie dispo- 

 sitis obsitEb. 



Calathium lutenm, parvnm, baud radians, c:a 30 mm. 

 latum. Ligul(B apice glabra?. SfyJus fuscohispidulus, vivus 

 sat obscurus. 



Till bladens form och tandning liknar denna form rätt 

 mycket H. Iceficeps Dahlst., ehuru bladens största bredd hos 

 H. orthocolon är belägen nära basen och spetsen är ännu mer 

 utdragen än hos nämnda form. Karaktäristisk är också den 

 mot bladspetsen ofta uppträdande brunvioletta färgen. Stjälk- 

 bladen äro vanligen blott två; det nedersta är stort, kort 

 vingskaftadt, äggrundt — rntformigt lansettlikt, småningom 

 afsmalnande i en läng, helbräddad och hvass spets. Tand- 

 ningen är liksom hos inre rosettbladet nedom bladets midt 

 mycket djup; tänderna eller flikarna äro långa, smala, raka 

 eller svagt krökta, likformigt snedt framåt riktade, hos 

 stjälkbladet tätt, hos rosettbladen mer glest ställda, stundom 

 med mellanliggande smärre tänder. Till skillnad från H. 

 Icetice2)s har denna form nästan inga stjärnhår pa bladen, 

 ofta ej ens på medelnerven. Stjälken är genom n. omärkliga 

 abortiva hår eller glandier något litet sträf. 



Vippan är egendomlig genom sina gröna, ytterst långa 

 och smala, raka, nästan uppräta eller svagt utstående grenar 

 och korgskaft samt genom det vanligen långa akladiet. 



Hålken är grönaktig, efter blomningen tjockt äggrund, 

 men vid basen något afsmalnande mot skaftet. Beklädnaden 

 utgöres af täta små och medelstora glandier, bland hvilka på 

 primärhålken stundom förekomma enstaka mörka, tämligen 



