BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 25. AFD. III. NIO 7. 55 



intimse paucse l{«te virescentes + acutse nudse et epilosse et 

 subeglandulosffi. 



Calathium luteum c:a 35 mm. latum radians, Ligulce 

 apice glabrse. Stylus fuscohispidulus. 



Habituellt har denna form en viss likhet med en Ijus- 

 bladig H. diaphanoides Lbg. Bladen hafva hos bägge unge- 

 för samma omkrets, men olikheterna i öfrigt äro betydande. 

 Hos H. 2^^i(S(f'>'ophyllum hafva de en synnerligen ljus lökgrön 

 färg och äro ofvantill vanligen alldeles glatta samt äfven 

 undertill ovanligt glest håriga. Rosettbladen äro på under- 

 sidan alldeles fria från stjärnhår, medan stjälkbladen hafva 

 glest strödda sådana. Vidare äro alla blad m. e. m. vågiga 

 eller veckade. Tänderna äro hvassa och något utstående, 

 nästan raka eller svagt framåt böjda, väl åtskilda genom en 

 tämligen rak, ofta småtandad mellankant. På rosettbladens 

 och de nedre stjälbladens skaft förekomma vanligen dylika 

 tänder, som stundom nedstiga ända till skaftets bas. Efter 

 det andra stjälkbladet vidtaga i allmänhet helt små brakté- 

 er. Vippan är mångblomstrig och genom de föga utstående 

 grenarna smal och jämntoppad. Grenarna och skaften äro 

 tjocka, de förra långa, men de senare korta, så att grenarna 

 af första ordningen synas uppbära små korta vippor. Korg- 

 skaften äro i synnerhet nära hålken hvita af ludd; dessutom 

 bära de m. e. m. täta små mörka glandier. Hålkarnas och fjäl- 

 lens form kan jämföras med motsvarande delar hos H. dia- 

 phanoides. Hålkarna äro dock mindre långsträckta. De inre 

 hålkfjällen hafva breda, nakna och ljusgröna kanter, de in- 

 nersta m. e. m. spetsiga eller åtminstone svagt tillspetsade 

 fjällen äro i sin helhet ljusa och sakna nästan all beklädnad. 

 Hos de öfriga, trubbiga fjällen är glandelbeklädnaden ej fullt 

 så tät som hos H. diaphanoides. Stjärnhår förekomma spridda 

 eller enstaka på de yttre och stundom pade mellersta fjällens 

 kanter; i öfrigt saknas de helt och hållet på hålkarna. Lik- 

 heten med H. diaphanoides inskränker sig till en del form- 

 förhållanden och beklädnaden hos några af växtens delar. 

 Men i det hela är nog släktskapen ganska aflägsen. 



En viss analogi med några former af H. reclinatiforme 

 Dahlst. kan spåras hos den nu beskrifna formen, särskildt hvad 

 hålkarnas allmänna utseende beträffar. Den förras spetsigare 

 fjäll, glesare glandier med inblandade hår, rikligare stjärn- 



