BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 25. AFD. III. X:0 7. 63 



Genom sina rätt stora, svartaktiga, bredfjälliga liålkar 

 och flerbladiga själk visar denna form sin släktskap med 

 H. fjothicum Fr. Stjälkbladens antal är 3 — 6 liksom kos //. 

 adampliatum Dahlsf., med hvilken äfven kalkarna erbjuda 

 flera likheter. 



Rosettbladen äro vanligen blott 2, sällan 3, ofta åtskilda 

 genom tydliga internodier. Det yttersta är vanligen mycket 

 bredt, t. o. m. spadlikt; det inre är tunglikt aflångt — tung- 

 likt lansettlikt m. e. m. trubbigt, mera sällan har det sin 

 största bredd närmare midten. Stjälkbladen af taga uppåt 

 tämligen jämnt i storlek och öfvergå omärkligt i braktéer. 

 De nedre äro ovalt — aflångt lansettlika, men hafva oftast 

 sin största bredd litet ofvan midten; nedtill nedlöper skifvan 

 småningom i ett vingadt, svagt omfattande skaft. De öfre 

 bladen äro ofta vågiga eller svagt veckade, till formen mer 

 äggrundt lansettlika eller smalare, alltid med största bredden 

 nedom midten, vidare äro de oskaftade, men hafva i motsats 

 mot H. adampliatum starkt afsmalnande bas. Tandningen 

 är hos alla bladen grund och mer framåt riktad än hos nämnda 

 form. Stjälkbladen hafva stundom inga andra tänder än små 

 snedt framåt riktade uddar; stundom äro jämte dessa äfven 

 medelstora tänder för handen. 



Vippan är lös och har grofva, utdragna och raka, ej 

 mycket utstående grenar ocb hålkskaft. De sistnämnda äro 

 till sin öfre del, särskildt vid själfva hålkl^asen, hvita af fint 

 ludd, men hafva för öfrigt knappast någon beklädnad utom 

 rudimentära hår, som äfven förekomma på stjälken och göra 

 den m. e. m. sträf. 



De breda hålkarna äro karaktäristiska genom sina svart- 

 aktiga, breda, m. e. m. triangulära, men trubbiga fjäll. Sär- 

 skildt äro de yttre och mellersta fjällen stora och vid basen 

 mycket breda, de inre liafva mer lansettlik form, men afsmalna 

 uppåt långsamt till en trubbig spets. Beklädnaden utgöres 

 af svarta, mycket små, strödda eller något tätare glandier 

 jämte ett ringa antal större sådana inblandade bland de förra, 

 vidare af strödda hår med lång, tjock och svart basaldel samt 

 gråaktig spets. Strödda stjärnhår finnas i synnerhet i de 

 kortare fjällens yttersta kanter, där de bilda en m. e. m. 

 märkbar, af bruten linie; dessutom förekomma enstaka stjärn- 



