BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 25. AFD. III. N:0 9. 7 



förekommer emellertid den andra varianten af den gropfor- 

 miga typen, men hos arter, som torde vara mindre nära be- 

 slägtade med de öfriga domatieförande. Denna sist nämnda 

 variant är den enda bland de bögre utbildade typerna, som 

 anträffats inom slägtet Coussarea, der den uppträder hos ett 

 stort antal arter. Hos de stora slägtena Faranica och Psi/chofria 

 — hos de brasilianska arter af dem, som stått till mitt för- 

 fogande — saknas helt och hållet domatier. Ställer man sig 

 på evolutionsteoriens ståndpunkt, torde man med fog kunna 

 påstå, att akarodomatierna uppkommit, innan de nu lefvande 

 arterna utdifferentierats, och att de gått i arf till de ur- 

 sprungliga arternas descendenter. Detta hindrar icke, att 

 några af dessa, när de kommit under förhållanden, då doma- 

 tierna blifvit öfverflödiga, hafva förlorat dem eller ega dem 

 qvar blott i ett mer eller mindre reduceradt och rudimen- 

 tärt stadium. 



De i det följande meddelade ståndortsuppgifterna visa, 

 att domatierna, särskildt de högre utvecklade typerna, så 

 godt som uteslutande förekomma hos buskar, som ingå i bild- 

 ningen af »Unterholz» i den glesare urskogen eller som växa 

 i utkanten af den sammanhängande skogen, eller i dungarna 

 (»capöes») i camposområdet. Detta gäller icke blott om rubi- 

 acéerna, utan i allmänhet om de brasilianska domatieförande 

 växterna. I capöes i Rio Grande do Sul voro ofta de städse 

 grönskande smärre träden och buskarna till åtminstone 50 

 procent försedda med domatier af ett eller annat slag. Det 

 är också dessa lokaliteter, som erbjuda de bästa betingelserna 

 för de epifylla parasiternas och ännu mer för de epifylla epi- 

 fyternas trefnad. Förutom ett lämpligt substrat, der de 

 kunna fästa sig och utan svårare hinder utbreda sig och som 

 lefver så länge, att de der kunna nå en mer eller mindre 

 fullständig utveckling, hafva dessa växter, och i synnerhet 

 epifyterna, i främsta rummet behof af en ganska stor fuk- 

 tighet. Redan det, att skog uppträder på en terräng, visar, 

 att fuktighetsgraden ej är så ringa, och nere i skogen är den 

 naturligtvis större än uppe i trädtopparna, dels derför att 

 afdunstningen der är mindre intensiv, dels derför att under- 

 vegetationen så godt som hvarje natt, äfven om regn icke 

 fallit, vattnas af den från trädens löfverk neddroppande daggen. 

 Med daggen eller regnvattnet medfölja från trädkronorna en 

 del organiska ämnen, som äro tjenliga till näring för den 



