18 SERNAXDER, DE SYDNERIKISKA BARRSKOGARNES UTVECKLING. 



e) Calluna valgaris r. Grenar i medeltal o4 cm höga. 

 föga rikligt blommande. 



Picea Ahies e. 

 Calamagrostis sp. e. steril. 

 Festuca ovina e. 

 Aira flexuosa e. 



f) Vaccininm Vitis idea r. 

 Myrtillus niyra e. 

 Lotus cornicnlata e. 

 Luzida pilosa e. 



Picea Ahies e — t. 



g) Ymniga mossar, som rätt mycket lidit af barraffallet. 

 Hylocomium parietinum y, men ej täckande. 



» proliferum t. 



Dicranum undulatnm r. 

 Hiipnum crista castrensis e. 

 Polijtrichum jnniperinum e. 

 Cladonia rangifcrina t. 

 Peltidea aphtosa på några enstaka fläckar. 

 Nedersta fjärdedelen af tallarne i skogsskiktet voro 

 klädda med strödda lafvar. Den vanligaste arten var Par- 

 melia physodes, dernäst Parmelia fiirfuracea, för öfrigt Leca- 

 nora subfusca, Usnea harhata v. hirta, Cetraria glauca, Älce- 

 toria juhata, Parmelia hyperopta^ Cetraria jiiniperina, Parmelia 

 diffusa; vid basen några sterila Cladonier. 



På lingonbladen fans Exohasidium. alla de nerfallna tall- 

 barren voro angripna af Lophodermium. 

 Tallskog nära Lngnet, Lerbäck 18f87. 

 Lokalen är en i likartad vegetation utskuren rektangel, 

 lo X 11 ra. Olikheterna i den omgifvande vegetationen består 

 hufvudsakligen deri, att granen der är allmännare och att 

 mot vester Vaccinium uliginosum börjar uppträda. 

 Beshuggniny ■* 5. 



Relief ngt. ojämn med några temligen färska stubbar, 

 föga bråte, men mycket barr. 

 Fuktighefsgrad - j,,. 



Under en mylla, hufvudsakligen bestående af halfförrault- 

 nade mossor och barr, 9 cm mäktig, vidtar fin mosand. 

 Bestånd (Fig. 7): 



a) Pinus silvestris r. Kronor små, stammen till nedom 

 midten med torra grenar; 13— 14 meter höga, medelomkrets (V7 cm. 



