BIHAXG TILL K. SV. VET.-AKD. HANDL. BAND 25. AFD. III. X:0 10. 21 



Floran i p. hyloconiiosa är, hvad sällsynta arter beträiFar 

 mycket trivial. 



Carex glohidaris förekommer vid sin enda fyndort i om- 

 rådet — Fåglamossen i Lerbäck — i de genom Myrtillus 

 uli(/inosa utmärkta kanterna af ii\l sphagneta stötsinåe p. hylo- 

 coniiosa. (18[|S9). Då den äfven finnes ett stycke ut i mossens 

 grundare delar, som stå under inflytande af skogens beskugg- 

 ning, blifva dessa delar ett slags reservkällor för denna relikta 

 subglaciala typ, som ej kan trifvas i det uhicgnum liyloco- 

 miosum, i livilket, som jag snart skall visa, hvarje p. hylo- 

 comiosnm förr eller senare måste sluta. ^ 



En annan relikt, också subglacial typ, som i p). hyloco- 

 miosa funnit en fristad, är Fulsatilla vernalis. Denna finnes 

 på vissa af södra Nerikes många ås-sandområden i ljusa tall- 

 skogar, särskildt på öppna fläckar och i skogsbrynen. Dess 

 frukter gro der med lätthet, liksom ock i de ljunghedar, ur 

 hvilka sedan ^>/vi6'/a hyloconriosa utveckla sig. 



Rundt kring Vettern finnes en del från sitt egentliga 

 utbredningsområde skilda växter, hvilka jag tolkar som re- 

 likter från den tid, då Vettern började skilja sig såsom ett 

 särskildt bäcken från det till Ancylus-aiö öfvergående ishafvet, 

 vid hvilken tidpunkt floran bestod af glaciala och subgla- 

 ciala former, deribland troligen redan tallen.- Carex arenaria 

 är enligt min tanke vid Vettern en sådan subglacial typ, som 

 dock ej anträffats i Nerike, förr än jag 18|87 fann den i land- 

 skapets sydligaste spets på Stora Röknen och Röknehufvudet 

 ymnig i strandsandsvallarne. Äldre sådana hade occuperats af 

 gräs-örtbackar med Nardus strida, Achillea Millefolium o. s. v., 

 stadda i öfvergång till calluneta. I denna formation qvar- 

 stod Carex arenaria och öfvergick från den i de pineta hylo- 

 coniiosa, som härur utvecklat sig på sandfälten. 



I min uppsats Die Einwanderung etc. har jag indelat de 

 skandinaviska tallskogarne i två hufvudtyper: de nu skil- 



^ Skildringen af de ur p meta S2:)hagnosa Sern. UYt-pkomna. p. hyloconiiosa, 

 hvilka jag anser, om ej fullt bevisade som slutformatiouer, dock vara mycket 

 långvariga, tänker jag upxjskjuta till en framställning af mossarnes utveck- 

 lingshistoria. Jmfr föröfrigt Sernandeu. Ueber das Vorkommen subfossiler 

 Striinken anf dem Boden schwedischer Seen Bot. Centralbl. Bd. 45 och Die 

 Einwanderung etc pag. 26 — 27. 



- A. G. Nathorst, Om lemningar af Dryas actopetala L i kalktuff vid 

 Rangilstorp nära Vadstena. Öfversigt af K. Sv. V.-Akad. Förhandlingar 

 1886. X:o 8. 



Serxander, Die Einwanderung der Fichte pag. 59 och 60. 



