BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 25. AFD. III. N:0 10. 25 



Vi återgå nu till den vidare utvecklingen af ett Pinetum 

 hylocomiosum. Om vi granska de ståndortsanteckningar, hvilka 

 meddelats som exempel på denna formation, finna vi att ung 

 gran ingår i flere af de lägre skikten. I denna omständighet 

 hafva vi nyckeln till formationens vidare utvecklingshistoria. 

 Endast mycket sparsamt gror tallen i denna formation. Ar 

 det ej då i ett skogsbryn eller i en ljusning i beståndet, blir 

 tillväxten ytterst usel; man kan i gamla tallskogar se 30- 

 åriga träd, blott omkring 2 meter höga och 2 cm. i diameter 

 nervid marken. I stället både gror och växer granen upp 

 dess bättre. Efter en tid har tallskogen förvandlats till 

 ett ahiegno — pinetuni hylocomiosum. Det är vanligen här 

 som genom yxan utveckligen af brytes, men det är skogen på 

 detta utvecklingsstadium, som utgör områdets mest karakte- 

 ristiska formation. Genom plantering eller sådd låter man 

 sedan några årtionden tillbaka ofta denna formation uppstå 

 direkt, men i de gamla blandskogar, der sådant ej kommit i 

 fråga, har tallen varit det första trädet, och först under ut- 

 vecklingen af ett piyietmn hylocomiosum har granen in- 

 kommit. 



Låtom oss något närmare granska denna blandskogs sam- 

 mansättning. De gamla höga tallarne lida föga af de på- 

 trängande granarne; deras kronor sammandraga sig dock allt 

 mer och mer mot spetsen. Granen skjuter kraftiga skott 

 och visar synnerligen jämn och vacker tillväxt. Proportionen 

 mellan risen förändras, så att Myrtillus nigra vanligen till- 

 tar på bekostnad af Vaccinium Vitis idcBci och den allt mer 

 aftynande ljungen. Gooclyera repens och Monotropa äro ty- 

 piska för denna blandskog, visserligen enstaka eller på sin 

 höjd tunnsådda, men mycket jemnt spridda. Betydligt säll- 

 syntare är Fyrola umhellata, hvilken som tydlig relikt på 

 några punkter anträffas i gamla blandskogar. I bottenskiktet 

 är strödd Linncea synnerligen karakteristisk '. Hylocomium 

 parietinum aftar, men H. prolifermn tilltar i ymnighet, Hy- 



^ Ur allmänt biologisk synpunkt är detta ahiegno — pinetum hylocomiosum 

 intressant såsom den enda formation inom området, i hvilken någon verklig 

 sensommar- och höstblomstring inträder. Det är under Augusti och Septem- 

 ber månader som de nu nämda växterna: Gooclyera. Monotropa och Pyrola 

 umhellata hafva sin normala och enda blomning och Linncea sin andra år efter 

 år inträdande efterblomstring. Först kommer Monotropa i början af Augusti, 

 mot slutet af månaden Gooclyera (1888 t. ex. den 20) och Pyrola umhellata. 

 Om Linntea jmfr Sernandek, Studier öfver skottbyggnaden hos Linncea horealis 

 Bot. Not. 1891. 



