34 SERNÄNDER, DE SYDNERIKISKA BARRSKOGARNES UTVECKLING. 



liga sammansättning, som här skulle bli alldeles för vidl^-f- 

 tig och som bättre passar för en afhandling om löfskogarne 

 själfva. 



Björkbackarne utmärka sig genom rikliga träd i skogs- 

 skikten, vanligen strödda björkar och tunnsådda aspar, tunn- 

 sådd hassel i snårskiktet, i fältskiktet t — s JiDiipertis, asp- 

 och oxeltelningar, Myrtillus nigra samt y — r gräs och dito 

 örter samt derunder ett ej slutet bottenskikt af rikliga mos- 

 rer, mest Hylocomia. Som ett exempel på artrikedomen af 

 gräs och örter i fältskiktet kan nämnas, att jag i en stånd- 

 ortsanteckning öfver en björkbacke på en fläck blott 36 x 23 

 meter har ej mindre än 58 arter sådana. 



I denna formation finnes emellertid nästan alltid unggran, 

 om ock sparsamt, så dock från bottenskiktet upp till snårskiktet. 

 Enen gynnar särskildt genom uppluckring af fältskikten i sitt 

 omedelbara granskap groningen af de hitförda granfröna. 

 Utvecklingsgången är ganska klar, och det är blott en tids- 

 fråga på ett eller annat århundrade, när ett ahiegnmn Jiylo- 

 comiosum skall aflösa björkbacken. 



Det närmare förloppet af denna utvecklingsgång har 

 man tillfälle att på så att säga forceradt sätt iakttaga i den 

 variant af dessa björkbackar, som är yttert vanlig i området, 

 och som har menniskan att tacka för sin tillvaro. Dessa 

 björkbackar brukas nemligen, då de ej, som numera sällan 

 är fallet, användas till slåtterängar, tidigt till beteshagar. 

 Örter och gräs af taga härigenom genast i lifskraft och fre- 

 qvens, hvaremot Hi/loconiium-msittaii härigenom far utrymme 

 att sluta sig. Särskildt skyddad af de alltmer sig ökande 

 enarne' skjuter nu granen upp i stora massor, och det är 

 synnerligen vanligt att se rikliga — ymniga granar stå i de 

 lägre skikten under det ljusa löfhvalfvet af de högstammiga 

 björkar och aspar, hvilka nu äro dömda att gå under utan 

 att ersättas af andra. 



Ju mer granen sprider sig, dess större bli dess härjningar 

 i björk- och aspskogens genom betning redan försvagade under- 

 växt. Mossorna äro ymniga, men bottenskiktet ej fullt slutet 

 till följd af att blad och barr gerna samla sig i hopar under 



^ Formationen liknar nu närmast den någon gäng- på mycket mager 

 jord uppkomna 5björkskogen> med asp, sedan denna lemnat ett stadium, karak- 

 teriseradt af riklig ljung. Då dess vidare utveckling är fullkomligt lik de 

 betade björkbackarnes, behandlas den här ej särskildt. 



