BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 25. AFD. III. N:0 10. 39 



På asparne och mest på de äldre fiinnos på nedre delarne 

 tunnsådda epifyter: 



Collema nigrescens 

 Lecanora suhfusca 

 Caloplaca aurantiaca 

 Orfotrichum sp. 

 På torra aspgrenar: 

 Parmelia saxatilis 

 » physodes 



Evernia prunastri 

 Usnea barhafa 

 Xanthoria parietina 

 i^^örÄJstammarne buro r — y lafvar: 

 Parmelia saxatilis (rikligast) 

 Usnea harhata 

 Cladonia sp). steril. 

 På tallarne växte r — y lafvar, mest Parmelia physodes, 

 men äfven 



Parmelia furfuracea 

 Evernia prunastri 

 Alectoria jiihata 

 Usnea harhata 



Cetraria juniperina y pinasfri 

 » glauca 

 Hasseln var på de äldre stammarne bevuxen med: 

 Perfusaria communis 

 Arthonia sp. 

 Enen var nästan laf-fri. 

 Barrträd — r. Gräs — s. 



Löfträd — r. Lefvermossor — t. 



Buskar och telningar — t — s. Lafvar (som epifyter) — - s. 

 Ris — mycket r. » (i bottenskiktet) — e. 



Örter — s — r. Bladmossor — y. 



Då utvecklingen framskridit så långt, att granarne äro 

 ymniga och fullt beherska de båda skogsskikten, finnes ej 

 mycket kvar af den ursprungliga björk — aspvegetationen. 

 Bottenskiktet är nästan förstördt under aiFallet från granarne 

 och de kvarstående löfträden; utdöda Hylocomia kunna ännu 

 upptäckas deri. En eller annan stjälk af lef vande Hyloco- 

 mium triquetrum skjuter ännu upp, och invid trädrötter eller 

 någon uppstickande sten utbreda sig Brachythecia med in- 



