42 SERN ÄNDER, DE SYDXERIKISKA BARRSKOG ARNES UTVECKLING. 



Vi kasta nu en återblick. Yi hafva funnit att, om man 

 frånser försumpningarne, barrskogen med tall och gran i 

 ungefär lika proportioner, men stadd i tydlig öfvergång till 

 abiegna hylocomiosa, beherskar den nuvarande vegetationen, 

 att granen segerrikt rycker in i de flesta andra formationer, 

 som finnas i området, och att vegetationen på all jord, som 

 barlägges, förr eller senare ryckes in i granens maktsfär. 

 Med ett ord, finge växtverlden på södra Nerikes fasta mark 

 under t. ex. ett hälft årtusende framåt, fritt utan något som 

 helst 3-ttre ingripande och under samma naturförhållanden 

 som de nuvarande utveckla sig, skulle denna mark vara täckt 

 af en enda enformig granskog med inströdda försvinnande 

 små öar af andra formationer: några tallskogar på klipp- 

 hällar, några löfängar o. s. v. 



Det återstår att se, huru fordomtima i detta hänse- 

 ende varit förhällandet, huru och när tallen och granen 

 skaff'at sig den dominerande roll, de nu inneha. Det är en 

 undersökning af områdets växtrestförande aflagringar, speci- 

 elt dess torfmossar, satt i samband med hvad vi föröfrigt veta 

 om den skandinaviska växtverldens invandringshistoria, som 

 kan lemna oss antydningar härom. 



Jordgrundens beskaffenhet gör att sväm leror äro säll- 

 synta i området, hvilket mycket försvårar möjligheten att 

 anträffa lemningar af glaciala växter. Ehuru jag ännu ej an- 

 träffat sådana inom området tvekar jag ej att på grund af 

 andra växtgeografiska fenomen uttala som mycket sannolikt, 

 att sådana efter landisens afsmältning konstituerat vegetatio- 

 nen. Några mil söder om området har Nathorst' på föga höjd 

 öfver Vetterns yta (omkring 90 m. ö. h.) i en kalktuff funnit 

 glaciala former såsom Bry as octopetala och Bet nia nana. till- 

 sammans med barr af tall. Delar af denna supponerade gla- 

 ciala flora skulle sålunda hållit sig kvar mycket länge, sedan 

 ishafvet börjat draga sig tillbaka; i kalktufftrakten har det 

 stått ej mindre än 160 m. ö. h. De relikta glaciala och sub- 

 glaciala typerna inom områdets Vetterdel, t. ex. Caloplaca ele- 

 gans, Lecanora friistulosa, Nephroma arcticum etc, af hvilka 

 den sistnämnda ju bevarats som relikt i ett slags tallskog, 



1 A. G. Nathorst, Om lemningar af Dryas octopetala L. i kalktuff 

 vid Rangilstorp nära Vadstena. Öfversigt af K. V. -A. Förhandlingar 188G N:o 8. 



