6 N. A. SVENSSON, OM VEGETATIONEN KRING KAITUMSJÖARNA. 



W. ScHMiDT, hvars förkrympta former ännu voro allmänna vid 

 800 meter, Epilobiwn angustifoliinn L., några tum hög, ofta 

 enblommig, samt Taraxacum officinale Web., hvilken allmän 

 i förutnämda dalar, gick ända upp till 900 meter. Detta 

 om Vuolle Kaitumjaurs södra sida. Akkavare kan nämligen 

 i botaniskt afseende tagas till typ för de kringliggande 

 fjällen. 



Den andra sidan var till sin fysiska beskaifenhet helt 

 olik den södra och mera lämpad för en subalpin flora. Närmast 

 stranden utbredde sig nämligen ett bredt låglandsbälte, som 

 först långsamt höjde sig och vid pass 200 meter öfver sjöns 

 yta öfvergick i ett föga kuperadt slättland med stor utsträck- 

 ning. Här liksom öfverallt på lågländta ställen i dessa 

 trakter kunde urskiljas mer eller mindre skarpt begränsade, 

 tvänne redan af Wahlenberg iakttagna ofta, synnerligast i 

 närheten af stränderna, omvexlande regioner: en björk- och 

 en videregion. Videregionen, som i grannskapet af strän- 

 derna och i allmänhet på fuktiga ställen var dominerande, 

 utgjordes af en mängd Saliccs; bland andra: Salix lånat a Jj., 

 S. glauca L. och ^S'. lapponmn L. Särskildt Salix vagans L. 

 uppträdde under vexlande former i ofantlig massa, bildande 

 täta, ja ogenomträngliga snår. Den för alla torrare ställen 

 utmärkande och till arealen ojämförligt öfvervägande björk- 

 regionen, som först upphörde vid 150 — 170 meter öfver sjöar- 

 nas yta — 730 — 750 meter öfver hafvet — , karaktäriserades 

 af följande växter. Först och främst Betula odorata Bechst. 

 med de mest varierande bladformer, nedåt bildande rätt höga 

 träd, slutligen dverglika, tynande pygméer. Vidare Myr- 

 tillus nigra GriLiB., M. uligmosa (L.) Drej., Vaccinium vitis 

 idcea L., Arctostaphylos alpina (L.) Spreng. och Empetrum 

 nigrum L., den sistnämde öfvervägande. Anmärkas bör, att 

 Empetrum nästan alltid var rikt fruktiiicerande, ofta likaså 

 Myrtilhis nigra och M. uUginosa, Vaccinium vitis idcea der- 

 emot alltid steril ' och tynande, fast mycket allmän äfven 

 högt upp i fjällen. Sannolikt berodde Myrtillus&rternas på- 

 fallande rika fruktificering på en detta ar ovanligt varm 

 och tidig sommar. Mellan dessa småbuskar höjde sig en- 

 staka exemplar af Solidago virgaurea L. / arctica Hn. och 

 Hieracium alpinum (L.) Backh., äfvensom PedicuJaris lappo- 

 nica L. Här och der framträdde äfven små fläckar med 

 Äira flexuosa L., hvilken tillika med Festuca ovina L. voro 



