XT 

 j nder sommaren l'S94 kom jag att fästa min nj)pmärk- 



samhet vid ett par egendomliga Betula-ioY\neY af B. nana- 



gruppen, hvilka jag i mediet af Juli påträifade i Axbergs 



socken i Nerike pä en torfmosse vester om Gottersäter vid 



sjön Lången. 



Redan för flere ar sedan fann jag här BetuUi nan a L. 

 och Betula intermedia Thom., växande i sydvestra delen af 

 mossen i ett sphagnetiun myrtillosum med enstaka martallar. 



Den förra bildar ett ymnigt bestånd af stnndom meter- 

 höga individ och är såsom växande under gränsen för Litorinu- 

 hafvets maximiutbredning att hänföra till den växtgeograiiska 

 grupp, som Sernander först karaktäriserat och Nathorst 

 senare benämnt glaciala pseudorelikter. ' 



B. intermedia förekommer dels i en mer än manshög, 

 särdeles frodig buske, som ärligen utvecklar hängen, dels i 

 några mindre och föga utvecklade individ. 



Bland den typiska B. nana observerade jag här ett par 

 exemplar, som genom alla delars litenhet och genom sin lju- 

 sare gröna färg väsentligt skilde sig från de kringstående. 



Då jag till följd af denna iakttagelse ytterligare genom- 

 sökte platsen, fann jag snart, att denna form isynnerhet 

 förekom inom en zon af ett par meters bredd i kanten af 

 det öfriga B. wawrt-samhället utåt den trädlösa mossen. 



Några mellanformer anträffade jag ej, utan kunde redan 

 på afständ med ledning af såväl storleksförhållandena som 

 färgen lätt afgöra, om de enskilda individen hörde till den 

 ena eller andra af dessa former. 



'• Rutger Sernandkk: Om s. k. glaciala relikter. Bot. Notiser 1894, 

 pag. 185 och A. G. Nathorst: Ett par glaciala »pseudorelikter.» Bot. Notiser 

 1895, pag. 29. 



