4 KNUT KJELLMARK, NÅGRA SALIX- OCH BETULA-FOR.MER. 



De hufvudsakliga afvikelserna, hvarigenom denna dverg- 

 form skilde sig från den i Grottersätersmossen typiska B. 

 uana, voro följande: 



Den omkring 3,5 decim. höga bnskens kvistar spädare, 

 med tätare ställda kortgrenar. Bladen nästan hälften mindre, 

 till färgen lifligt ljusgröna med smala, tunglika naggtänder 

 (till antalet 15 — 22 såsom hos den typiska formen) (fig. 7, 

 Pl. I). Afven hängena hälften mindre med I — 2 mm. långa 

 skaft. Hängefjällen och frukterna mycket små, de senare 

 med synnerligen smala vingar. 



För arktiska trakter äro lågväxta och småhladiga former 

 af B. nana utmärkande och saknas ej häller i de skandinaviska 

 fjällen. Till någon af de från dessa trakter förut beskrifna 

 dvergformerna kan emellertid ifrågavarande form ej hänföras. 

 Deremot öfverensstämmer den nära med exemplar i Upsala 

 botaniska museums herbarium från Vermland (Ransäter), från 

 Vestergötland samt från Dovre, det senare taget af L. M. 

 Larsson och af honom (på etiketten) benämndt Befula nana L. 

 f. nivalis. 



En annan närstående form. som i samma herbarium före- 

 ligger från Dovre, Areskutan och Oland, ' afviker från den 

 sistnämnda, som den föröfrigt liknar med afseende på bladens 

 storlek, genom större, längre skaffade och kraftigare utveck- 

 lade hängen, samt derigenom, att bladens naggtänder äro få 

 till antalet (10 — 15) och inskärningarne mellan dem märkbart 

 djupare (fig. S, Pl. I). Dovre-exemplaret är af M. N. Blytt 

 (på etiketten) namngifvet till Befuki nana — minor. 



I sammanhang med de nu omnämnda formerna vill jag i 

 förbigående erinra om, att B. nana med afseende på bladens 

 storlek ofta visar en variation åt motsatt håll. 



I Upsala botaniska museums herbarium finnas från en 

 mängd spridda lokaler dylika från den typiska B. nana 

 genom utprägladt större blad af vikande former. I en del fall 

 äro dock dessa att hänföra till B. alpestris eller B. inter- 

 media eller till hybrider mellan någon af dessa och B. nana. 



Afven med afseende på den egentliga bladformen företer 

 B. nana en stor föränderlighet. Den vanligaste formen är 

 den rundadt vigglika med något hjertlik bas och bladets 

 bredd större än längden (fig. 3, Pl. I). Mycket sällan få 



' Troligen liar här någou förväxling egt rum. Exemplaret är antag- 

 ligen frän någon af våra fjälltrakter. 



