BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 21. AFU. III. NIO 8. 11 



tusifolius L., Uhnus campcstris Sm. med varr. suherosa Ehrh. 

 och glahra MiLL., Ällium arenarium h., CarcjJdrtalj. ^hirta- 

 formis (Pers.), Festuca durinscula Fr., Bromus arvensis L. 

 (i åkrar nedom gärden) och Melica uniflora Retz. (allni. i 

 Silte, under liasselbuskar i ängarna). — Frän Silte äro så- 

 som sällsynta fynd uppgifna Geranium dissecUini L. och 

 Alopecurus agrestis L., hvilka numera såväl här som i de 

 flesta trakter på (lotland förekomma ganska allmänt. 



I Silte socken finnes nere vid hafsstranden en plats, 

 kallad »Eipe bodar . Blott några fa meter från själfva 

 stranden ligger här ett litet kalkkärr, hvilket mot söder är 

 starkt uppgrundadt och där fortsattes af en med tallskog- 

 bevuxen dalgång af ringa utsträckning. Denna försumpning 

 eger en mycket intressant vegetation. Särskildt äro ett par 

 former härifrån väl värda att något närmare beaktas: 



Redan 1888, när jag första gången besökte stället, på- 

 träifade jag härstädes en egendomlig Scirpus-iovwi, som jag 

 dä bestämde till Se. carinatus Sm. och utdelade under detta 

 namn. Jag har sedermera egnat den noggrannare undersök- 

 ningar och därvid funnit, att detta icke kan försvaras. 

 Nämnda form förekommer hufvudsakligen dels vid kärrets 

 västra sida långs kanten och är här tämligen lågväxt med 

 nedtill synnerligen groft strå dels äfven i sydvästra hörnet 

 ute i själfva kärret, som den i icke oväsentlig mån just bi- 

 dragit till att uppgrunda, men blir här åter mycket hög- 

 växt och spenslig. I båda fallen har den dock en särdeles 

 karaktäristisk habitus, som måste ådraga den uppmärksam- 

 het. Vidare är dess strå upptill icke fullt trindt, fastän 

 det nog behöfs en smula fantasi för att kunna se, att det 

 är köladt. Märkena äro till antalet två och nöten något 

 tilltryckt frän sidorna. Axfjällen äro svagt urnupna med 

 små, stundom något trubliade flikar. Slutligen må äfven 

 uppmärksammas dess växtplats, hvilken naturligen har sött 

 vatten. Den äkta Se. carinatus Sm., som vanligen växer 

 vid flodstränder, skiljer sig likväl enligt beskrifning och 

 figur i Engl. Bot. (33, tab. 2983) genom något högre och 

 gröfre växtsätt, upptill tydligt köladt strå, längre och något 

 spetsigare småax samt bredare och mera trubbiga flikar ä ax- 

 fjällen. Nu har Lönnroth i Öfv. af Vet. Akad.s förh. 1882^ 



^ K. J. Lönnroth, Ber. om ea bot. resa i östra Småland och pä Gotl. 

 Öfv. af Vet. Akad:s förh. 1882, pagg. 97—98. 



