BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 21. AFD. III. NIO S. o3 



glatta, (jlandulöst äuhJ)eUågade, ined vanl. framåt riktade, stund- 

 om ätböjda sågtänder; skärmblad stora ovala — ovalt lancett- 

 lika — afiånga, ofta dock kortare än blomskaften, glabrescenta, 

 i kanten glandelbärande ; blomskaft vanl. ensamma, långa 

 (0,8 — 1,.^ cm.), släta; skenfrukter stora, vanl. utdraget ovala 

 med sammansnörd hals, släta, täml. härda och läderartade, 

 mognande täml. tidigt; foderblad flikade med smala, jämn- 

 breda, i kanten och i spetsen något glandulösa flikar, för öf- 

 rigt släta, riktade utåt — uppåt — samstående, täml. länge 

 kvarsittande ; stift ludna. 



Denna varietet är emellertid ytterst sällsynt. Jag har 

 icke Ij^ckats påträfla mer än två större buskar af densamma. 

 Måhända förekommer den dock på flera ställen i trakten. 

 Kanske äro dessa buskar också endast en rest af hvad som 

 förut funnits. Större delen af den omtalade ängsbacken har 

 nämligen i senare tider blifvit uppodlad. Måtte i så fall den 

 lilla återstoden blifva skonad så länge som möjligt! 



Kosa ruhiginosa L. och Ii. mollis Sm. äro mycket säll- 

 synta i (xröttlingbo och erbjuda ingenting af intresse. B. 

 tomentosa Sm. sag jag icke alls. 



Jag öfvergår så till //osa-formerna i Fide: 



Först ma då nämnas, att de för Grotland allmännare Rosa- 

 varieteterna äro de samma och hafva här samma spridning 

 som i Gröttlingbo. De upptagas därföre icke nu återigen. 



Rosa dnmctorum Thuill. var. tirbica .(Lem.) är särdeles i 

 trakten kring Fide kyrka allmän. Den uppträder i samma 

 form, som förut beskrifvits från Grröttlingbo. Därjämte sågos 

 former, som komnio mycket nära den från Väte anförda formen. 



Rosa dumctorum Thuill. var. conrinciens Matss. En till 

 denna varietet närmast hörande form observerades i en äng- 

 nära Odvalls. 



Rosa sclerophylla Schz. var. genuina Matss. förekommer i 

 ängar och på åkerrenar kring Fide kyrka. Den här iakt- 

 tagna formen är den mest typiska, jag sett från Grotland. 

 Jag anser mig därföre böra närmare l)eskrifva den: 



Tämligen hög buske med långa bågböjda grenar; taggar 

 spridda, stora och starka, typiskt klolikt krökta; stipler van- 

 ligen jämnbreda med divergerande öron, undertill vanl. glatta, 

 i kanten glandelbärande; gemensamma bladskaftet och me- 

 delnerven småludna, taggiga och glandulösa; småblad i regel 

 ovala, ofta täml. tjorl-a, stundom täml. ljust gröna, ofvan 



3 



