BIHANa TILL K. SV. VET.-AKAD. TL\NDL. BAND 21. APD. III. N:0 8. 53 



ScHEUTZ återgår i sina Studier öfver de skand. art. af 

 si. llosa (1872) till Fries' anordning i Novitiarnm fl. Suec. 

 Mänt. I. Äfven han anser dock namnet B. collina alltför 

 bortblandadt för att böra användas. Att härvidlag ntbyta 

 det mot 7i. Acharii synes honom ej heller lämpligt. I stället 

 tillägger han den af Fries uppställda arten ett nytt namn 

 Fl. Fricsii. Härunder upptager han sedan B. Acharii såsom 

 en varietet. Snart nog finner han likväl, att denna åtgärd 

 icke kan försvaras. I Bidrag till kännedom, om si. 7i0.s-rt (1873) 

 återför han ändtligen B. Acharii till B. canina såsom en 

 varietet af denna »med dubbelsågade glatta blad» och glandu- 

 lösa blomskaft och foderblad. Samma uppställning bibehåller 

 lian äfven sedermera i Öfversigt af Sveriges och Norges Rosa- 

 arter (1877). 



Leffler inordnar i Hartman, Skand. Flora ed. 11 (1879), 

 där han redigerat släktet Bosa, likaledes Fi. Acharii under 

 B. canina (genuina Leffl.), men tyckes vilja utsträcka namnet 

 till alla glandulösa former af sistnämnda art, hvilka hafva 

 dul)belsågade småblad. Med afseende på ett sådant tillväga- 

 gående tillåter jag mig att anmärka, att, eharuväl det är sant, 

 att man vid en gruppering af //o.yft-formerna ofta nog nödgas 

 förena ganska heterogena element, detta dock enligt min upp- 

 fattning icke bör gifva anledning till en uteslutande skema- 

 tisk och konstgjord uppställning, då något dylikt visst icke 

 alltid är af behofvet påkalladt. Och vidare förefaller det mig 

 åtminstone, som omi B. Acharii verkligen åsyftar en så pass 

 från den typiska B. canina afvikande form, att detta namn 

 ej gärna kan uppställas såsom å ena sidan parallelt med B. 

 Andegavcnsis Bast. och å den andra med B. diunalis Bechst. 

 Gäller det att finna ett sådant namn, torde man böra upptaga 

 B. Suherti Eip. (in Déségl. Cat. rais. 1877) såsom det lämp- 

 ligaste. De äldre B. psilophylla Rau (Enum. ros. circa Wirceb. 

 181(i) och B. anihigua Lej. (Rev. fl. de Spa 1824) kunna näm- 

 ligen icke heller komma i fråga, då de afse mycket tvifvel- 

 aktiga former. Den äkta B. Suherti Rip. finnes för öfrigt 

 med all säkerhet i Skandinavien. Jag har visserligen icke 

 iakttagit den i det af mig undersökta florområdet, men 

 detta hindrar visst icke, att den äfven möjligen där kan an- 

 träffas. 



WiNSLOW förklarar i Göteborgstraktens Sali.i- och Bosa- 

 flora IT (1880), att »i?. Acharii torde vara en för de flesta 



