6 KARL STARBACK, SPH^RULINA HALOPHILA. 



fläcken, beroende derpå att epidermis här blir merskiktig och 

 myceliet ej kan genomtränga densammas tjocka väggar. 



Myceliet är nn synnerligen väl ntveekladt. Hyferna in- 

 tränga äfven i grnndväfnadens celler och ntbreda sig sålunda 

 både intercellulärt och intracellnlärt. Några haustorier har jag 

 ej kunnat finna. Men en del h^^fspetsar kunna, ofta till ganska 

 stor längd, liksom särskildt tillpassa sig för näringsupptagande 

 (Fig. 4). Dessa lägga sig tätt intill cellväggarna, afdelas 

 genom septa i en del rum, från hvart och ett sådant utsän- 

 dande ett utskott, som synes intränga mellan cellväggens lamel- 

 ler. Dessa äro emellertid icke haustorier, iitan början till grenar, 

 hvilket tydligen framgår deraf, att man å samma hyf kan 

 iakttaga en temligen jemn öfvergång från de tappformiga 

 utskotten till ganska långt utväxta förgreningar. Att de 

 likväl med all sannolikhet verka såsom haustorier torde man 

 kunna antaga, då moderhyfen är dubbelt så tjock som de van- 

 liga hyferna och af ett ovanligt mäktigt innehåll. Dessa 

 tjocka hyfer har jag vanligen funnit långt inuti bladväf- 

 naden, dock äfven mot bladets yta. De omnämnda grenarne 

 visa, huru hyfspetsarne kunna tränga igenom cellmembranerna, 

 hvilket för öfrigt försiggår på tvenne olika sätt. Dels genom- 

 bryter hyfspetsen cellväggen (Fig. 5), dels kan den äfven 

 genomborra densamma (Fig. 4 och 6). 



Vid betraktandet af de angripna grund väfn ådern a skall 

 man finna att dessas celler, äfven der de icke direkt äro på- 

 verkade af myceliet, äro skilda från hvarandra på långa styc- 

 ken, i det midtellamellen blifvit upplöst (Fig. 7). Liksom i 

 andra fall ^ beror detta troligen pa att ett enzym utvecklas 

 af svampen, ehuru man måhända kunde anse myceliets hastiga 

 tillväxt såsom tillräcklig orsak.- För antagandet af ett en- 

 zym talar emellertid den omständigheten att hyfer fram- 

 tränga genom hål i membranen, som äro större än deras egen 

 omkrets, såsom ses af fig. 6, under det att fig. 5, der hålet 

 tydligen bildats genom membranens sönderslitande, visar att 

 endast en energisk tillväxt uppnår samma resultat. Svampen 

 eger sålunda tvenne medel till sitt förfogande vid myceliets 

 framträngande, hvilka väl emellertid ofta samverka. 



' Se Hartig, Lehrbuch der Baumkrankheiten p. 49 följ. och Lehrbuch 

 der Anatomie und Physiologie der Pflanzen p. 33 följ.: jemför äfven de Bary. 

 Morfol. und Biologie der P. pp. 391, o9"2 o. 393. 



- Jemför Rudolf Neumann: Ueber die Entwickeluugsgeschichte der 

 Aecidien, Hedvvigia 1894 p. 352. 



